266 



fuldendte sine anatomiske Studier hos Fabricitis i Padua, 

 hvor Undersegelserne af Aaresystemet herte til Dagens 

 Spergsmaal, og efter at vaere kommen tilbage til England 

 foredrog ban fra 1615 af i London offentlig i sine Fore- 

 laesninger Laeren om Blodets Kredsleb. Han udgav 1628 

 et lille, men klassisk Skrift om Hjertets og Blodets 

 Bevaegelse, hvori ban, stettende sig til de anatomiske 

 Forhold og til lagttagelser paa levende Dyr, gjennem en 

 Raekke af strengt logiske Slutninger beviste de Anskuelsers 

 Rigtighed, som vi endnu hylde den Dag idag. Han 

 begynder med Hjertets Bevaegelser, sorn man isaer bar let 

 ved at iagttage paa koldblodige Hvirveldyr; man kan see, 

 hvorledes Forkamrene f0rst traekke sig sammen og umiddel- 

 bart derefter Kamrene; den sammentrukne Deel bliver 

 bleg og blodtom, og det uddrevne Blod kan paa Grund 

 af Klappernes Indretning kun stremme i en bestemt 

 Retning. Han viser, at det ikke er Hjertets Udvidning, 

 der meddeler sig til Pulsaarernes Vaegge, men dets 

 Sammentraekning, der bevirker, at den uddrevne Blodmasse 

 uclspaender Pulsaarerne og frembringer Pulsslaget; at frem- 

 deles det Blod, der indeholdes i venstre Hjertekammer, 

 drives gjennem Legemspulsaaren og dens Grene ud i 

 Legemet, medens Indholdet af det haire gjennem Lunge- 

 pulsaaren sendes til Lungerne, hvorfra det gjennem Lunge- 

 blodaarerne bringes over i den venstre Afdeling af Hjertet. 

 Man havde hidtil taenkt sig, at Blodet dannedes i Leveren 

 af den fra Tarmkanalen tilf0rte Naering, og at det derfra 

 fortes til Hjertet; men Harvey indsaae, at der gjennem 

 Hjertet strammer meget mere Blod, end der paa denne 

 Maade kunde tilferes det; desuden vilde Pulsaarerne 

 udspaendes alt for meget af den Blodmaengde, der uafladelig 

 sendtes ud i dem fra Hjertet. Det maatte have sit Afleb 



