362 



spises, kan uddrages ved at Isegge dem i svag Lud. I 

 den amerikanske Polarzone fmdes Gyrophorer i Maengde, 

 som ligeledes tjene til Naering for Eskimoerne og under- 

 tiden tillige for Nordpolexpeditionerne. Men den maerke- 

 ligste spiselige Lav er dog i en vis Henseende Mannalav 

 (Parmelia esculenta), som fmdes i Orienten og Nordafrika. 

 Denne Lav er vandrende, Ihi den er saa 10st fastheftet, 

 at den lesrives af Vinden, som flytter den i stor Msengde 

 fra eet Sted til et andet, uden at det skader dens Vaext. 

 Nyere Reisende berette om flere saadanne Mannafald, 

 der have bedaekket Jorden tommetykt og afgivet Naering 

 for Mennesker og Dyr i laengere Tid. Den er af en 

 graalig Farve, meget naerende og giver et hvidt, men 

 srnag!0st Meel. Hvor Vinden bar fort den hen i Maengde, 

 er det intet Under, om den synes at vaere falden ned fra 

 Himlen. Om saadanne betydelige Mannafald bar man 

 Beretninger fra Lilleasien, Krim, Persien, Nordafrika, hvor 

 en militair Expedition i 1847 i flere Dage levede af denne 

 Lavart. Hvem kommer ikke til at taenke paa, om denne 

 Lav ikke skulde have spillet en sterre Rolle, hvor Mannaen 

 omtales i anden Mosebog, end de gummiagtige Korn, 

 som udsvede af Manna-Asken og flere Buske, da Maengden 

 af den sidste Manna altid er meget ringe? 



I Laegevidenskaben fandt Lichenerne forhen en langt 

 storre Auvendelse end nu, imod Feber, Orm og flere 

 Sygdomme. Den storste danske Lav, den grenlige Sticta 

 pulmonaria, som voxer paa Traestubbe, bar sit Navn af 

 at den er bleven anvendt imod Lungesygdomme, fordi 

 man fandt en ydre Lighed mellem dens hullede, netagtige 

 Form og Lungernes; thi en saadan Lighed ansaae man i 

 Middelalderen for at tilkjendegive et Slaegtskab til den 

 Legemsdeel, med hvilken man fandt Lighed. Paa Grund 



