293 



straekker sig meget lidt nord for ^Ekvator. Del hedder 

 nemlig hos Hanno: Efterat have seilet 3 Dage langs 

 med disse braendende Floder kom vi til en Bugt ved 

 Navn det sydlige Horn. Inderst i denne Bugt var en 

 med en So, og i denne nok en fuld af vilde 

 Mennesker (av&Qwnoi a/gtot); talrigst vare Kvinderne, 

 som vare lodne over hele Legemet, og som vore 

 Tolke kaldte Gorillaer (FoQiMas). Vi forfulgte dem, 

 men kunde ikke fange Maendene, de undslap os alle 

 ved deres store Hurtighed og fortrinlige Klattreevne 

 (KQefivopdicti owes)-, tillige forsvarede de sig ved at kaste 

 Steen paa os. Vi fangede kuri 3 Hunner, der ikke vilde 

 felge med, men bede og reve deres Bortfarere, saa at 

 man blev n0dt til at draebe dem. Vi trak Skindet af dem og 

 bragte dem til Karthago; vi seilede nemlig ikke laengere, da 

 vore Levnetsmidler vare slupne op. Af Plinius vide vi, at 

 disse Huder*) vare opstillede i Junos Tempel, hvor de 2 af 

 dem i det mindste endnu vare at see ved Rarthagos Fald. 

 At de omtalte vilde Mennesker eller Vildmaend vare store 

 anthropomorpheAber, kan der vel ingen Tvivl vaere om, men 

 man maa vistnok give St. Hi lair e Ret i, at de naturligere 

 henferes til Chimpansen end til den Kaempeabe, som Op- 

 dageren Savage debte med det af Hannos Beretning 

 laante Navn Gorilla, men hvormed ban vel at maerke 

 aldeles ikke vilde udtale, at ban ansaae den for at vare 

 den af Hanno hjembragte Art**). St. Hilaires Grunde 

 ere felgende: 1) at Chimpansen lever naer ved Kysten, 

 Gorillaen (i den moderne Betydning af Ordet) altid i det 



) Hos Plinius kaldes de Gorgoner. 

 "") At anvende Navne, laante fra de gamle Forfattere, men af uvis 



Betydning, som systematiske zoologiske Bena3vnelser er noget, der 



bar lang Tids Hsevd for sig. 



