301 



sin snablede Hival ifaprd med at rive Grenene af dens 

 Yndlingstrrcer, lister den sig gjennem Krattet og giver 

 den et voldsomt Slag med sin Kelle over den for slige 

 Indtryk meget modtagelige Snabel og driver den derved 

 paa Flugt, brolende af Raseri ogSmerte.' Naar Gorillnon 

 gaaer fra etTrae til et andet, skal den gaae halvt opreist ved 

 Hjaelp af sin Stok, men med en vaklende, klodset Gang, 

 eller den gaaer ligesom et Menneske med Haenderne 

 I'oldede sammen bagved Nakken, for saaledes instinkt- 

 maessig at tilveiebringe en Modwegt mod Legemets Til- 

 beielighed til at falde forover. Overrasker man den, 

 medens den er paa Jorden, lader den sin Stok falde og 

 giver sig til at 10be paa alle fire , idet den stotter For- 

 haenderne paa Knoerne, i en eiendommelig, skjaev, svingende 

 Slags Gallop til det naermeste Tree, hvor den oppebier sin 

 Forf01ger, isaBr hvis dens Familie er i INaerheden og 

 trssnger til dens Forsvar. Ingen Neger bar megen Lyst 

 til at noerme sig det Trae, hvori Gorilla -Hannen holder 

 Vagt; ikke engang naar ban er bevaebnet med en Flint, 

 angriber den erfarne Neger ferst, men gjemmer sin lid 

 til sit eget Forsvar. Den knaekker et Gevaerleb som et 

 Halmstraa. Gorillaen er den Fjende, som de meest frygte, 

 naar de gjore bevaebnede Streiftog ind i Skoven for at 

 sege Elfenbeen; komme de uforvarende for naer til en 

 Gorilla-Familie, troskker dens Hoved sig ikke som L0ven 

 langsomt tilbage, medens Hunnen og Ungerne flygte, men 

 udst0der sit Krigsskrig , et langtrukket Kb-ah, der 

 gjenlyder i Skoven, styrter rask frem lil Angreb, svinger 



*) En lagttager, der bar sect en ung Gorilla gaae, siger, at den 

 gik med staerkt b0iedeKna3, stettende med Forhaenderne udenfor 

 og bagved Bagfedderne, idet den skiftevis dreiede sig frem, ferst 

 til heire, saa til venstre, bestandig halvt om sin ene Side. 



