240 



er saaret og udstraekker mod ham en negen Hals fuld af 

 haeslige Rynker og opgylper en lang Strimmel raaddent 

 Kjed, som kunde afskraekke selv en Rakker ex professo. 

 En Naturforsker, som vil have en Grib for at dissekere 

 den, behaver derfor et Mod, der kan staae sin Prove. 



Jeg bar ovenfor sagt, at Aadselfuglene befolkede 

 Byerne og deres Omegn, men de ere dog ikke alene tal- 

 rige i de store Befolkningsmidtpunkter; som aegte Verdens- 

 borgere felge de Menneskeslaegten paa dens Vei og op- 

 slaae deres Bopael paa alle beboede Steder; overalt er 

 deres Naervaerelse en nedvendig Folge af Menneskets. 

 Saasnart der danner sig en Koloni, nedsatter et vist 

 Antal Gribbe sig i Omegnen. I visse Egne er Befolk- 

 ningen selv meget ustadig og vandrer gjerne ud fra et 

 Sted til et andet, og hver Gang dette skeer, flytte Gribbene 

 ogsaa og s0ge deres Lykke et andet Sted. Hvor man 

 derfor seer Gribbene beskrive Kredse i Luften, kan man 

 vre vis paa, at man er i Nserheden af beboede Steder 

 eller befaerdede Veie, og efter laenge at have vaeret ene, 

 hilser den Reisende derfor fra det Fjerne med Velvillie 

 den gyselige Fugl, som nerved kun indgyder Raedsel og 

 Afsky. Der existerer maaskee ikke i Mexikos Fugleverden 

 mere kosmopolitiske Va3sener end Aadselfuglene. Ethvert 

 Klima er dem tilpas; man traeffer dem paa H0isletterne 

 og i de varme Kyststraekninger , men de synes at have 

 oprindelig hjemme i det varmeste BaBlte. Saasnart man 

 kommer op i Hoisletterne , traffer man dem ikke laengere 

 i store Flokke ; de synes kun at vaere der, fordi Menneskets 

 og Hjordenes Tilstedevaerelse yder dem rigelig F0de, men 

 deres langt ringere Maengde beviser dog, at de egenlig 

 ikke ere skabte for denne Regions strange Klima. Jeg 

 veed ikke, hvor heit de stige op i Bjergene, og jeg troer 



