344 



Naar Lichenernes L0v er skorpeagtigt, er det over- 

 ordentlig fast forenet med sit Tilheftningssted, saa at man ved 

 at forsege paa at afrive det kun med Vanskelighed kan faae 

 F .ig- 5. enkelte Fragmenter lesnede, og naar 



man vil opbevare det er man nedt til 

 at medtage et Stykke af Stenen eller 

 Traeet, hvorpaa det sidder. Ligesaa 

 udbredt som Parmelia parietina er 

 Lecanora subfusca, der lever paa 

 gammelt Trae, Stene og i H0ialperne 

 paa Jord, men dog meest paa Bark; 

 den er temmelig kjendelig som hvid- 



subfusca. a Barken, \[g e Pletter, hvorpaa der findes brune 



hvorpaa den sidder fast. 1 det 



LOV. s de brune Frugter , hgesom Knapper ; de ere 



Bf en tynd Rand af samme 

 Farve som L0vet. Hos mange andre 

 Lichener er denne Rand derimod af en anden Beskaffenhed 

 end L0vet og naermer sig i Farve mere til Frugtskiven. 

 Denne Forskjel er een af de vigtigste med Hensyn til 

 Lichenernes systematiske Inddeling. 



Betragte vi opmserksomt Barken af en glattere Tras- 

 stamme, f. Ex. et Asketrae, da see vi som oftest, og hos 

 Asken naesten altid, en Maengde sorte halvkugleformede 

 Forh0ininger af St0rrelse som et Knappenaalshoved og 

 omgivne med en ganske tynd sort Rand. Det er Frugterne 

 af Lecidea enteroleuca, hvis L0v er gr0nligt graat og 

 skorpeagtigt. Disse sorte runde Frugter ere eiendomme- 

 lige for den store SlaBgt Lecidea, hvis Arter voxe paa 

 Bark og Stene. 



Paa det laveste Trin af Udvikling finde vi L0vet, naar 

 det udvikler sig under Planternes Overhud, og f0rst siden 



