348 



Forvitring og Oplesning af faste Legemers Overflade. 

 Disse graalige Pletter med m0rkere Linier og Punkter i, 

 ligne i Virkeligheden ofte saa lidet organiske Vaesener, 

 at vi ikke kunne tage den Ukyndige bans Mening ilde 

 op. Men naar vi paa enhver storre Steen, enhver Trae- 

 stamme, ethvert Braet, der i laengere Tid bar vaeret udsat 

 for Vind og Veir, see Lichener, er del ikke saa underligt, 

 om nogen vilde sperge: men frerakomme nu dog ikke 

 disse Dannelser ved en Selvavling under de uorganiske 

 Stoffers Oplesningsproces, eller er det sandsynligt, at de 

 formere sig ved usynlige Dele, der da naesten altid maatte 

 taenkes at svaeve omkring i Luften? Vi ville da forst hen- 

 vise til Frugternes skjonne sammensatte Bygning, der i 

 det vaesentlige er efter samme Monster ogsaa hos de 

 Arter, som ere saa smaa, at man naesten behever For- 

 sterrelsesglas for at finde dem, og dernaest svare, at man 

 direkte kan paavise, at Sporerne svaeve omkring i Luften. 

 At Luften altid er opfyldt af St0v, seer man lettest, naar 

 en Solstraale falder gjennem et lille Vindue ind i en 

 merk Stue. Man kan da kjende Solstraalens Gang hele 

 Vaerelset igjennem paa at St0vet bliver oplyst af den og 

 sees at svaeve omkring. Det, vi kalde St0v, bestaaer vel 

 mest af losrevne Dele af Planter, Jord, Stene , af vore 

 Boliger, Redskaber, Meubler, Kbeder og vort Legeme 

 selv, der altsammen slides op et'terhaanden, men under- 

 s0ger man St0v under en staerk Forst0rrelse finder man 

 netop Sporer deriblandt, om de end udgjere en forholds- 

 viis ringe Deel deraf. Saaledes fandt jeg paa en renset 

 Glasplade af en Kvadrattommes 8t0rrelse, der om Vinteren 

 laae en 8 14 Dage i et Vindue, som ikke var taet, tre 

 St0vkorn, som jeg med Bestemthed erkjendte for Sporer, 

 det vaere nu af Mosser, Lichener eller Svampe. Man bar 



