383 



dyb Hemmelighed for os, hvis Stndium ikke ferer til Andet 

 end til at tvinge den oprigtige lagttager til at tilstaae sin 

 Uvidenhed. Derfor her vi ogsaa uopherlig straebe efter at 

 naae op til den philosophiske Betragtningsmaade, ifelge 

 hvilken Enkelthederne ikkun have Betydning som lesrevne 

 Stykker af det tlele, og for hvilken den enkelte Videnskab 

 ikke er Andet end en Deel af det hele store Omraade af 

 den menneskelige Viden. Ligesom man for Kartoflernes 

 og Vinstokkens Vedkommende har tillagt Snylteplanternes 

 Indflydelse en altfor exclusiv Betydning som Sygdomsaar- 

 sag, saaledes er den samme Anskuelse, endog i en endnu 

 mere ubetinget Grad, bleven gjort gjaeldende, hvad Dyrenes 

 Sygdomme angaaer. Vi benaegte ganske vist ikke deres 

 Indflydelse; deres skadelige Indvirkning er desvarre ingen 

 Tvivl underkastet, og man kunde godt sammenligne dem 

 med Hydraen med de hundrede Hoveder, der bestandig 

 voxe tid igjen, saa uendelig udbrede deres Spirer sig, 

 hvor de farst engang have sat sig fast. Men hvorfra 

 faaer Jordbunden den Egenskab, som er nedvendig for, 

 at denne levende Skimmel skal kunne udvikle sig, og hvad 

 er paa den anden Side Grunden til, at den igjen for- 

 svinder, ofte netop i det 0ieblik, da Spirerne ere aller- 

 talrigst tilstede? De Aarsager, der her gjere sig gjael- 

 dende, ere langt almindeligere, end man ved ferste 0ie- 

 kast skulde formode. 



En betydelig Forandring i Aarstidernes saedvanlige 

 Eiendommeligheder, ualmindelig milde Vintere, ussedvanlig 

 fugtige Foraar, en altfor hurtig og altfor rigelig Vaext, 

 foranlediget ved usunde Safter, der paa Grund af For- 

 andringer i Jorden eller i Planten endnu ikke have naaet 

 deres fulde Kraft, alle disse og endnu mange flere Mo- 

 menter have ganske vist deres Andeel i disse Menneske- 



