395 



ningen af Silken ligeledes skrive sig fra samme Tid, og 

 hvor vi senere hen i Oldtiden finde Silken omtalt, er del 

 mere med Hensyn til den Handel, der blev dreven med 

 den, end til selve Fabrikationen. 



Ferst have Phoenicierne og senere Araberne vaeret i 

 udelukkende Besiddelse af denne Handel, hvortil Materia- 

 lierne hentedes fra China alene. 1 del gamle Testamente 

 er der ved forskjellige Leiligheder Tale om Silkestoffer. 

 Af Graekerne kjendtes Silken oprindelig kun som Handels- 

 vare; dog spandt man allerede tidlig Coconer paa 0en 

 Cos, hvoraf Benaevnelsen: coiske Kla3der. Disse udmaerkede 

 sig ved Stoffets Finhed og Gjennemsigtighed, hvorfor de 

 ogsaa ofte bleve fordamte som usaBdelige af Oldtidens 

 Moralister. Romerne gik ikke meget med Silketei; hos 

 dem brtigtes derimod temmelig almindelig Stoffer af Halv- 

 silke, der bleve vaevede i Rom, selv i vicus tuscus paa 

 Martials Tid. Keiserne provede paa mange forskjellige 

 Maader, men bestandig forgjssves, at traede i Forbindelse 

 med China for dette kostbare Produkts Skyld. Som et 

 Exempel paa stor 0dselhed berettes blandt Andet, at 

 Heliogabel og Caligula have baaret Klaedninger heelt af 

 Silke, og paa den anden Side fremhaever Flavins som et 

 Monster paa Klogskab, at Keiser Aurelian modstod sin 

 Gemalindes Banner om, at ban skulde give hende en Kjole 

 af dette Stof. Nuomstunder vilde et saadant Afslag vist- 

 nok blive ganske anderledes bedomt. 



Historieskriveren Ammianus Marcellinus giver i Aaret 

 360 efter Christi Fedsel noget naermere Oplysninger om 

 denne Handel med Chineserne og fortaeller, at disse om- 

 hyggelig nndgik enhver Forbindelse med Fremmede, at 

 de, naar Kj0bm,snd naermede sig deres Graendser, op- 

 stillede deres Betingelser med den sterste Tilbageholdenhed 



