411 



stikke de ogsaa i Klaederne. Et maerkeligt Undtagelses- 

 tilfaelde er dog engang haendet mig , idet en halv Snees 

 irriterede Bier foer imod mig og stak mig, skjondt mit 

 Ansigt var fuldkommen ubedaekket, alle i Hatteskyggen, 

 medens min Medhjaelper fik ligesaamange i Ansigtet. leg 

 kan kun forklare mig del af den Respect Bierne vise den, 

 der daglig omgaaes dem sindigt. Ligeledes vide de at 

 fmde -enhver Spraekke i et fremmed Stade og skulle ikke 

 om Foraar og Efteraar forsomme Leiligheden til at for- 

 eege et Rovangreb mod dette Stade. 



Under deres Arbeide inde i Kuben benytte Bierne 

 derimod ikke deres Syn, men forsege tvertimod at ude- 

 lukke Lyset. Bar man saaledes givet dem en Bolig af 

 Glas, forsemme de ikke at overklistre Ruderne for at 

 da3mpe Lyset saa meget som muligt. 



Ligesom adskillige Arter Lugt ere Bierne ubehagelige, 

 saaledes ere ogsaa visse Farver dem forhadte og navnlig 

 den sorte, hvorimod omvendt den brune er deres Ynd- 

 lingsfarve. Hvor ubehagelig den sorte Farve er dem, bar 

 jeg dagligt havt Leilighed til at bemserke, idet min Bi- 

 vogter mesten stedse blev ledsaget af 2 smaa Hunde, den 

 ene sort, den anden redbrun. Skjendt aldeles sagesles 

 kunde den sorte Hund ikke vise sig paa Piadsen uden at 

 blive anfaldet, medens den anden gik fuldkommen uan- 

 tastet omkring. 



Jeg antager det ogsaa for utvivlsomt, at Bierne kjende 

 deres Vogter ligesaameget igjennem Synet som igjennem 

 Lugten 1 . 



Endnu skal jeg her kun berere et Factum, der, skjendt 

 af en mere passiv Natur, dog naermest staaer i Forbindelse 

 ined og ber omtales sammen med Syns-lndtrykkene. Et 

 iuldkommen paalideligt Oienviclne bar fortalt mig, at ban 



