419 



strax forsagte og ilde tilredte at sege ud igjen, bestraebende 

 sig for blot at redde sig fra deres ubarmhjertige For- 

 felgere. De omkomme da i Almindelighed af Hunger og 

 Udmattelse. 



Som alt tidligere berert, sege Bierne at plyndre frem- 

 raede Stader paa de Aarstider, hvor Naturen endnu ikke 

 byder tilstraekkelig Naering. Jeg omtalte ligeledes, at de 

 om Aftenen udspeidede de Stader, paa hvilke et Overfald 

 lettest vilde kunne ivaerksaettes , men ogsaa om Dagen 

 speide de efter Leilighed til Reveri, og saasnart de have 

 faaet Magten over det angrebne Stade, forandre de ganske 

 Opfersel. De flyve nu med stor Dristighed og mandstaerke 

 med en eiendommelig klingende Flugt, og her indtraeder 

 nogle i flere Henseender heist interessante Tilfaelde. Denne 

 glade klingende Lyd lokker nemlig Revere fra andre Stader 

 til, men de Bier, der have begyndt Udplyndringen , ville 

 ikke dele Byttet med andre*). Man seer derfor en stserk 

 Kamp i og udenfor Kuben, saa at man skulde tro, at det 



') Huber iagttog noget ganske Lignende med en Humle.redes Be- 

 boere. Jeg bar, siger ban, i en knap Tid seet Bier udplyndre en 

 Humlerede, som jeg havde opstillet i en halv aaben Kasse i Naer- 

 heden af en Bistand. Nogle Humler vedbleve, uagtet det deres 

 Bolig tilstedte Uheld, at sarnie Honning ind; men Bierne fulgte 

 med dem, vendte tilbage til Reden med dem og forlode dem ikke, 

 ferend de havde fravendt dem Udbyttet af deres Best; de slikkede 

 dem, rakte Sabelen ud imod dem og forlode dem ikke fer de 

 havde fralistet dem den sede Saft, som de skjulte i sig. De for- 

 s0gte ikke at drabe det Insekt, der fodrede dem; ingen Braad 

 kom tilsyne, og Humlerne vannede sig saaledes til denne Brand- 

 skatning, at de udleverede deres Honning og igjen f!0i ud for at 

 samle. Denne ganske nye Huusholdning varede i meer end 

 3 Uger. Der blev ogsaa lokket nogle Hvepse til, men de for- 

 stode ikke at gjere sig saa gode Venner med Redens Eiermsend. 

 Endelig bleve Humlerne kjede af det og kom ikke mere hjem, da 

 saae man heller ikke Isengere noget til Snyltegjaesterne.* 



28* 



