433 



Maanen fra Fuldmaane til Nymaane. Bevaegelsen bliver 

 under dette tilbagegaaende, og i den starkeste Tilbagegang 

 forsvinder del ringe endnu oplyste Stykke af Planeten i 

 Solstraalerne, eller, hvad kun sjeldent skeer (9de December 

 1874, (He December 1882 og derpaa ferst 8de Juni 2004), 

 Venus gaaer som en sort rund Plet henover Solskiven, 

 passerer altsaa irnellem Jorden og Solen og er da tillige 

 sterst. Den bliver-derpaa igjen Morgenstjerne, idet den 

 fjerner sig fra Solen, aftager i Udstraekning, men fyldes 

 efterhaanden ligesom Maanen fra Nymaane til Fuldmaane. 

 De selvsamme Fremtoninger see vi hos Merkur, men dennes 

 Gang over Solskiven indtraeffer langt hyppigere.*) 



Vi have her en Raekke af Bevaegelser for os: det hele 

 Verdensalts daglige Omdreining, Maanens og Solens Leb 

 omkring Jorden i Ellipser, Planeternes Gang i besynderligt 

 slyngede Baner. Sporgsmaalet er da, om Jorden virkelig 

 staaer stille sorn Verdens Midtpunkt, om hvilket alt dreier 

 sig, saa at alle Bevaegelser virkelig foregaae saaledes, 

 som de vise sig for os; eller om Jorden selv er i Be- 

 vaegelse, og da de ved Himmellegemerne iagttagne Be- 

 vaegelser dels kun ere Afspeilinger af Jordens, deels ere 

 frembragte ved Samvirken af virkelige Bevaegelser med 

 Jordens. 



I den graeske Oldtid er det forst iblandt de alexan- 

 drinske Philosopher at vi finde egentlige Astronomer, der 

 byggede paa virkelige lagttagelser. Ari starch fra Samos 

 (c. 250 f. C.| anede idetmindste den rette Sammenhaeng, 



*) Merkur gaaer over Solskiven den 12te November 1861 om Mor- 

 genen; Indtraedelsen ved Solens 0stlige Rand skeer Kl. 6 og 6 Min. 

 efter Kjebenhavns Tid, vil altsaa ikke kunne iagttaees her i 

 Landet, da Solen ferst staaer op omtrent Kl. 7^. Udtraedelsen 

 skeer Kl. 10 og 9 Minutter. 



29 



