Betragtning af hosstaaende Figur, hvor S er Solens Plads, 



den mindre Cirkel Jordens 

 Bane, der gjennemlpbes i 

 den ved Talfelgen beteg- 

 nede Retning, og Brud- 

 stykket af den st0rre Cirkel 

 et Stykke af Jupiters Bane ; 

 Tallene i de to Baner an- 

 give Jordens og Jupiters 

 samtidige Stillinger. Idet 

 Jorden, uden at vi have 

 nogensomhelst Fornem- 

 melse deraf og uden at 

 efterlade sig nogetsomhelst 

 Spor, gaaer paa sin usyn- 

 iige Vei fra 1 til 2, fra 2 

 til 3 og saaledes videre, 

 komme vi til at see Solen i de forskjellige Retninger paa 

 Himmelen fra 1 over S henimod 7, fra 2 over S imod 8, 

 fra 3 over 5 imod 9 og saaledes videre, saa at det faaer 

 samme Udseende som om Jorden havde staaet stille i S 

 og Solen havde bevaeget sig fra 7 til 8, fra 8 til 9 o. s. v. 

 For at faae Jupiters tilsyneladende Bane saaledes som 

 den maa fremgaae af Planetens og Jordens samtidige Be- 

 vaBgelser, kunne vi taenke os Jorden forskudt fra enhver 

 af dens Stillinger i 1 , 2 , 3 osv. ind til Cirkelens Midt- 

 punkt i S og en lige saa stor og parallel Forskydning af 

 Planeten fra dens tilsvarende Stillinger , saaledes som 

 det er antydet paa Figuren; det er da let at indsee, 

 at Jupitersbanen netop maa antage den tidligere om- 

 talte Sleifeform. Af selve de virkelige Baners indbyrdes 

 Stilling sees det ogsaa, at Planeten er laengst borte fra 



