439 



Jorden naar begge staae ved 1, saaledes at Solen er lige 

 imellem dem, og at de ere hinanden naermest naar Jorden 

 er i 7, Jupiter i /, i modsat Reining af den, hvor Solen staaer. 

 Naar Jorden bevaeger sig i Naerheden af 1 og 2 bar dens 

 Bevaegelse netop den modsatte Retning af Jupiters paa 

 sammeTid; det maae vise sig som en tilsyneladende For- 

 egelse af Jupiters Hastighed i Retningen fra heire til 

 venstre. Naar Jorden bevaeger sig imellem 7 og 8 gaaer den 

 i samme Retning som Jupiter, men den leber staerkere; 

 Jupiter bliver tilbage og synes at gaae fra 0st til Vest, 

 fra venstre til heire. Paa Overgangen imellem 5 og 6, 

 saavelsom imellem 9 og 10, flytte Jorden og Jupiter sig 

 omtrent lige meget i samme Retning, Jupiter synes derfor 

 en ganske kort Tid at blive staaeride omtrent paa samme 

 Sted af Himmelen. Hvad der er sagt om Jupiter kan 

 ligefrem anvendes paa de andre Planeter med Cndtagelse 

 af Merkur og Venus. Men for disses Vedkommende er 

 det let at indsee, at de, naar de sete fra Solen have en 

 Bevaegelse fra Vest imod 0st eller fra heire til venstre, 

 ved at iagttages fra Jorden, naar de med deres sterre 

 Hastighed passerer imellem den og Solen, maa synes at 

 gaae fra venstre til heire. Copernicus saae at det maatte 

 folge af bans System, at Venus og Merkur paa forskjellige 

 Punkter af deres Baner viste sig med forskjellig Skikkelse 

 ligesom Maanen, idet de som morke Legemer kun ere 

 oplyste af Solen paa den ene Halvdeel, som vender imod 

 den, og som altsaa under Oml0bet snart heelt, snart haht, 

 snart aldeles ikke vender imod Jorden; Kikkerten viste 

 senere, at det virkelig forholdt sig saa og gav derved et 

 staerkt Bevis for Systemets Rigtighed. 



Copernicus's Geni var staerkt nok til at bryde med 

 Forestillinger, der havde Aarhundreders Hsevd, Bibelens 



