114 



Rod, have flere af disse Lianer den Eiendommelighed at 

 udbrede sig over de Traestammer, til hvilke de haefte sig 

 fast, saa at deres enkelte Grene undertiden flyde sammen 

 med hinanden. De blive nu Snyltere, som fortrinsvis 

 naere sig af de Stammer, i hvilke de traenge ind, og af 

 den fugtige Luft i Urskovene og endelig aldeles ikke mere 

 believe Roden. Andre drage som aegte Snyltere i intet 

 Afsnit af deres Liv Naering af Jordbunden. Disse over- 

 jordiske Planter, som man kan kalde dem, tage naermere 

 mod Polerne rask af, saa at man i vore Skove kun finder 

 Humlen som en ufnldkommen Repraesentant for dem, da 

 den udelukkende naerer sig af Jordbunden og kun behover 

 Stette for at naa op i Heiden. Paa aabne Steder have vi 

 endnu kun nogle faa i Jorden voxende Slyngplanter (to 

 Convolvovus- og to Polygonum-Arter), for hvilke de Planter, 

 hvoromkring de slynge sig, ligeledes kun ere til Stette, ikke 

 Ernaeringsmagaziner, og kun to Arter H0rsilke, som ere 

 overjordiske Slyngplanter, der ikke behove Jordbunden. 

 I Lappland er ogsaa disse aldeles forsvundne. Det er 

 kun en anden Yttring af den samme almindelige Lov, at en 

 Maengde Planter under Troperne sende Rodskud ned h0it 

 oppe fra Stammen, saa at altsaa Adskillelsespunktet mellem 

 Roden og den opstigende Stamme der ikke sjeldent svae- 

 ver over Jorden, medens det i hoiere Breder altid ligger 

 i Jorden; endvidere at der foruden Slyngplanterne endnu 

 mangfoldige Former af Bregner, af Bromelier (Ananas- 

 planter), af Aroideer og andre Planter voxe paa Traeerne. 

 Det er ligeledes et Udtryk af det samme almindelige 

 Forhold, at Traevaexten, som under Troperne gaar mest i 

 H0iden, og som rigtignok ogsaa i Skikkelse af Naaletraeer er 

 vidt udbredt i de h0iere Breder, dog lidt efter lidt bliver 



