107 



og af en Brede, som vexler fra nogle Mile indtil 15 80- 

 mile. En saadan Vandmasse kan altsaa have en Overflade 

 af over 100,000 Qvadratwerst , og antage vi, at Medu- 

 serne kun gaae indtil 50 Favnes Dybde , saa maatte 

 vi multiplicere hine 4750 Billioner med 10,000, for at 

 beregne de levende Individers Antal i en saa udbredt 

 gr0nt farvet Del af Ishavet. Men Scoresby antager, at 

 omtrent Fjerdedelen af hele Havoverfladen 0stlig for Gr0n- 

 land mellem 74 og 80 n. Br. bar dette levende Indhold. 

 Igjennem disse Masser af mikroskopiske Vaesner sv0mmer 

 Dyreverdenens Kolos og aabner fra Tid til anden sin Mund ; 

 naar den lukker den igjen, lader den Vandet flyde ud 

 mellem Barderne og deres Traevler og sluger paa engang 

 Millioner af levende Organismer. 



Allerede disse uhyre Skarer af mikroskopiske Dyr, 

 hvis Antal vor Fantasi ikke kan fatte, give os Beviset for, 

 at det organiske Liv ikke er ophert paa Spitzbergens 

 Breder. For nu at overbevise os om, hvorvidt det endnu 

 straekker sig hen under Nordpolen, maa vi erindre Lovene for 

 Varmefordelingen, som laere os, at den st0rste Kulde ikke 

 findes under selve Polen, men paa den nordlige Rand af 

 Siberien og Nordamerika. Ishavets Kulde miidnes ved et 

 h0ist simpelt hydrostatisk Forhold, idet det kolde Vand 

 paa Grund af sin Vaegt synker ned og flyder bort mod 

 Syd, medens paa Overfladen varmere Vand fra lavere 

 Breder flyder mod Polen. Alligevel vilde Kulden om Vin- 

 teren vaere tilstraekkelig til at overtraekke Ishavet med et 

 Daekke af Is, og derved afskjaere Luften Adgang til S0- 

 vandet og saaledes kvale alle Dyrene, som ikke laenge 

 kunne leve uden Fornyelse af Luft. Men dette Daekke 

 bliver, selv om det nogensinde skulde danne sig fuldstaen- 

 digt, efter hvad vi vide af Reiserne i det h0ie Norden, 



