30 



Sted, hvor de sidde, kunne give Svaret. Den beremte 

 Astronom Richard Bradley \ar engang Oienvidne til, at man 

 fandt en Tudse midt inde i et tykt Egetrae. Seigne om- 

 taler en, som efter Aarsringene at demme havde levet der 

 i 80 100 Aar. Enhver veed, at Tudserne krybe ind i 

 Spalter og Huller i Traeerne for at ligge i Dvale der om 

 Vinteren. Det er da muligt, at de senere af en eller 

 anden Grund maae blive der, og de nye Ved- og Barklag 

 skjule tilsidst Dyret aldeles. Dette bar Jesse i Virkelig- 

 beden seet paa et Morbaertrae , hvor en Tudse kr0b ind 

 der, hvor Traeet delte sig i 2 store Grene, og nu blev 

 saa fast indesluttet af den voxende Bark, at den ikke mere 

 kunde komrae ud og tilsidst var aldeles lukket inde. 



Om man nu endog indremmede, at Vinters0vnen, som 

 ellers kun varer nogle Maaneder, her havde varet saalaenge, 

 at der imidlertid kunde danne sig 80 100 Aarsringe, vilde 

 det vsere et altfor forfaerdeligt Spring, om man deraf vilde 

 hente Bevis for, at levende Tudser kunde findes inde i 

 Klippeblokke, hvis Dannelse er skeet for 1000, ja maaskee 

 for 100000 Aar siden. Saaledes vil man have fundet et 

 Dyr af denne Art i en Kulgrube i Peny-Douan i Syd-Wales 

 i en Dybde af 105 Fod i selve Steenmassen! Enhver, der 

 bar den ringeste Forestilling om den uendelig lange Tid, 

 der er mellem Steenkulsperioden og den nuvserende, maa 

 naturligvis erklaere en slig Historic for en Fabel. 



Men, som vi tidligere bemaerkede, for de fleste Myther 

 og Sagn ligger en eller anden Sandhed til Grund, og 

 ialfald er det af Vigtighed at faae det Sp0rgsmaal be- 

 svaret: hvor laenge kunne disse i den faste Steen inde- 

 sluttede Tudser fortsaette dette Dvaleliv? Besvarelsen heraf 

 liar laenge ligget Naturforskerne paa Hjerte og de have 

 anstillet Forsog herover. Ved Psedbrydelsen af en Mur 



