26 



strax de 2 Saltes indbyrdes chemiske Slaegtskab gjore sig 

 gjaeldende; der dannes op!0seligt svovlsurt Natron, og kul- 

 sur Magnesia bundfaeldes som et hvidt Pulver. Noget 

 Lignende foregaaer i de organiske Legemer; de i dem 

 vaerende Stoffer udeve en vedvarende, for Livet uundvaerlig, 

 chemisk Indflydelse paa hinanden; ophaever man denne 

 Indflydelse ved at skaffe Vandet bort, da ville de beslaeg- 

 tede Stoffer blive liggende uforandrede ved Siden af hinan- 

 den ligesom Krystallerne af de to Salte. Tillige kunne 

 vi nu forklare os, hvorfor D0den ei felger umiddelbart 

 derefter. D0den er vel alle organiske Vaeseners bestemte 

 Maal, men dette naaes i Almindelighed ferst gjennem en 

 bestemt Raekke Stof- og Formforandringer. Formen og 

 Stofferne forandres ogsaa efter Deden, og dertil ud- 

 fordres ligesaavel en vis Fugtighed som til Livets regel- 

 maesige Gang. Men standse vi Livsfunktionerne plndseligt 

 og paa en saadan Maade, at Formen, det vil sige Orga- 

 nernes Bygning, og tillige den chemiske Sammensaetning 

 bliver tiforandret og paa Grund af Omstaendighederne er 

 n0dt til at blive uforandret, saa vil, saasnart den gamle 

 Tilstand atter er tilveiebragt, Livet gaae sin vante Gang, 

 med andre Ord, Stof- og Formforandringerne, der udgj0re 

 Livets Vaesen, ville atter begynde der, hvor de for en Tid 

 bleve afbrudte. Et Fr0, som beholder sin Spireevne i Aar- 

 hundreder, et Hjuldyr, som ligger hele Aar indt0rret paa 

 en Glasplade, kan man derfor hverken kalde levende eller 

 d0de. Det er kun organiske Vaesener, som under visse 

 bestemte Betingelser kunne blive levende, med andre Ord 

 de have Livsevne. Hvor laenge denne Livsevne kan ved- 

 blive, er Noget, som kun Erfaringen kan laere; men hid- 

 til er der Intet til Hinder for at antage, at den under 

 gunstige Omstaendigheder, navnlig naar den omgivende 



