16 



Man har ofte paastaaet, at Planten stedse doer, naar 

 dens Safter fryse. Dette er vel sandt for de fleste 

 Planters Vedkommende , men den Kuldegrad, som en 

 Plante uden Skade kan taale, er meget forskjellig efter 

 Arten. De tropiske Planter gaae her tillands allerede ud 

 ved en Varmegrad, ved hvilken vore indenlandske Vaexter 

 trives fortraeffeligt. At der imidlertid gives Planter, ja 

 selv meget h0it staaende Planter, hvis Safter kunne blive 

 helt til Is, uden at de derfor tabe Spireevnen, naar de 

 atter blive optaede, dette har allerede Professor Goppert 

 i Breslau for mange Aar siden ved sine Llndersegelser 

 godtgjort, og mange andre have bekraeftet det. De sidste 

 Unders0gelser herom ere af Prof. Le Gonte i Nordamerika. 

 Han lagde Kuldeblandinger, som havde en Temperatur af 

 18 til 21 omkring de paa Stammerne siddende Grene 

 af Sambuccus canadensis, Pinus Taeda og en Ailanthus. 

 Efter nogen Tids Forl0b saae man paa afskaarne Stykker, 

 at de vare fyldte med Is helt igjennem, men ikke desto- 

 mindre sprang disse Grene ud det naeste Foraar og satte 

 nye Knopper. Tidligere havde allerede Boyle efter Captain 

 James's Beretning meddelt, at paa 0en Charlestown i 

 Hudsonsbugten maa man bririge Traeerne til at t0e, 

 ferend man kan hugge dem om, og Le Conte tilf0ier, at 

 nan har hert af Braendehuggere fra Maine og New-Hampshire, 

 at mange Traeers Safter i strenge Vintre ere saa frosne, 

 at det er vanskeligt at hugge en 0xe ind i Traeet. Et andet 

 Exempel paa mange Traeers Evne til at modstaae Kulden er 

 f01gende. Efter Ermann skal ifelge Erfaringer hentede fra en 

 Br0ndboring Jorden i Omegnen af Yakutsk i Sibirien under 

 62 N. Br. vaere frossen til en Dybde af 400 Fod; Luftens 

 aarlige Middeltemperatur er 9-f ; orn Vinteren er Qvaegs01vet 

 frosset i 2 , undertiden i 3 Maaneder, og Thermometret 



