11 



Ligeledes kunne de ligge laenge under Vand uden at drukne 

 (Saissy, Barkow). Af alt dette er det indlysende, at Aand- 

 draettet under den fuldstaendige Vinters0vn er i den Grad 

 svaekket, at man kan erklaere det for at vaere saa temmelig 

 standset. Imidlertid begynder Aandedraettet strax paany 

 ved den mindste ydre Bevaegelse ligesom ogsaa ved Be- 

 r0relse med en varm Haand, og man kan endog antage 

 det for sikkert, jit denne Funktion aldrig standser under 

 hele Vintersevnens Forl0b, om den end er meget ind- 

 skraenket; thi skjont Marshall Hall ved sine Fors0g med 

 sovende Flagermus i et dertil indrettet Apparat bar 

 vist, at de i mange Tilfaelde ikke indaandede Spor af lit 

 eller udaandede Kulsyre i hele Timer, faudt ban dog til 

 andre Tider, at noget om end yderst lidt lit blev forbrugt; 

 engang f. Ex. brugtes i 60 Timer ikke mere, end hvad 

 der i vaagen Tilstand bruges i en-halv. Regnault og Reizet 

 fandt ved deres meget n0iagtige Fors0g over Aandedraettet, 

 at Murmeldyr under Vintersevnen blive ved at optage lit 

 af den omgivende Luft, om det end ikke er mere end ^ 

 af den Msengde, som de samme Dyr forbruge i vaagen 

 Tilstand. Derhos fandt disse lagttagere, at disse Dyr ikke 

 alene optoge lit, men, hvad der fortjener megen Opmaerk- 

 somhed, ogsaa en ringe Maengde Qvaelstof. 



I Forbindelse med og som en F01ge af det formind- 

 skede Aandedraet fremtraeder et andet Phaenomen. Den 

 dyriske Varme, som bos Pattedyr og Fugle vaesentligt 

 bidr0rer fra Iltens Optagelse i Blodet, gaaer efterhaanden 

 tabt, med andre Ord, Pattedyrene blive under Vinter- 

 s0vnen koldblodige Dyr. Resultatet af talrige Under- 

 sogelser herover , anstillede paa Murmeldyr , Hassel- 

 mus og Flagermus , stemme alle overeens deri , at 

 under en dyb og fast Vinters0vn er de indre Deles 



