100 



bragt i Beroring med Eggen af Kniven, som holdes ube- 

 vaegelig i den anden Haand, hvorved der spiralformigt 

 udskjseres et tyndtLag paa sammeMaade som Elfenbeens- 

 plader skjaeres ud af Elephanttanden. Disse Lag laegges i 

 Presse, og Riispapiret, Chinesernes Bok-chung er faerdigt. 

 Den Anvendelse af Marven, som vi her have laert at kjende, 

 staaer hverken i Samklang med den Rolle, som Marven ellers 

 spiller i Menneskenes Okonomi eller med dens indre Bygning. 

 Marven bestaaer nemlig af korte tyndvaeggede Celler (Paren- 

 chym, Fig. 19 d) og er som alle Plantedele, der have denne 

 Bygning, af ringe Styrke og Varighed ; i disse Geller inde- 

 holdes Meelstof i Form af smaa glindsende Korn, hvorfor 

 Marven naesten udelukkende har Betydning for Menneskene 

 ved det Naeringsstof , den indeholder. Den har hos de 

 fleste Planter kun en meget kort Livsvirksomhed. Gjennem- 

 skjaerer man en eenaarig Green af et Tree, vil man fmde, 

 at Marven er meget stor i Forhold til Vedet og Barken, 

 og Cellerne ere fyldte med Saft, men allerede i den to- eller 

 treaarige Green ere Marvcellerne fyldte med Luft, og deres 

 Virksomhed er forbi. Medens Vedet og Barken hvert Aar for- 

 0ges med nye Lag, herer Marven allerede i det andet Aar op 

 at voxe, og den er derfor af samme Tykkelse i dethundrede 

 Aar gamle Trae, som i den eenaarige Green. Dette tidligt 

 bortdoende Cellevaev bliver hos mange Planter s0nderrevet 

 og forstyrret under Staengeiens Vaext, og herved opstaae 

 de hule Staengler, som isaer ere hyppige hos Skjaermplan- 

 terne og de Kurvblomstrede. Hos alle tokiimbladede Traeer 

 indtager Marven kun en meget lille Deel midt i Stammen 

 og er skarpt adskilt fra Vedet ved Marvskeden , som be- 

 staaer alene afSpiralkar; naar den bortdoer, erstattes den 

 ved Marvstraalerne, der som smalle Striber af korte Celler 

 gaae tvaers igjennem Vedet og som umiddelbare Fortsaettelser 



