124 



ning, saa var det forstaaeligt; og det vilde synes at 

 vaere en umiddelbar N0dvendighed , at alle Dyr, som 

 opholde sig paa Traeer, maatte staa Jordbunden naermere. 

 Men det er aabenbart, at Dyreverdenen saenker sig hur- 

 tigere. De anselige Skove i Omegnen af Archangel 

 havde endnu Plads nok for Papegeier og andre Klattre- 

 fugle ; dog fmdes her kun nogle Spaetter. Ogsaa Sangfuglenes 

 Antal er ringe. Derimod ere blandt Landfuglene de hanse- 

 agtige fremherskende. Men erindre vi den tidligere gjorte 

 Bemaerkningj at de nordiske Skove ere mindre rige paa 

 Blomster og Frugter end de sydlige, saa er det strax 

 indlysende , at de kun kunne ernaere faerre Insekter 

 og Dyr, som leve af Traefrugter. Hvor der derimod 

 fmdes rigeligere Naeringsstof i Traetoppene, mangier det 

 heller ikke paa dyriske Kostgj&engere , som fortaere dette 

 Stof. 



Overhovedet er det vel det organiske Livs Styrke, 

 der alt som man fra Polerne naermer sig Troperne, driver 

 det i H0iden. Men denne Styrke er isaer betinget af 

 Varme og Fugtighed. Derfor fmde vi, at varme, ja endog 

 hedeLande, som mangle Regn, ligeledes ere fattige paa opad- 

 straebende Vegetation, men forholdsmaessig rige paa under- 

 jordiske Dyr (isaerdeleshed Gnavere), og Antallet af 10bende 

 Insekter overveier her de flyvende. De braendende hede 

 Stepper i det Indre af Asien have paa denne Maade i den 

 organiske Verdens almindelige Udseende nogen Lighed med 

 det heieste Nord, hvor der aldrig mangier Fugtighed i 

 Luften eller Jordbunden, hvorvel det er ganske forskjellige 

 Planter og ganske forskjellige Dyr, som man finder paa begge 

 Steder. Hvad den ringe Varmegrad bevirker her, bevirker 

 hist den ringe Fugtighed. Ligesom naesten alt Liv i det 

 haie Norden om Vinteren forsvinder fra Overfladen og 



