1ST 



llvert Aar, i April Maaned, naar Hasten er forbi, skeer 

 denne Beskjaering, som ikke tjener til at forskjenne Traeet, 

 thi hele dets Krone fortyndes og faaer et kunstlet, ja 

 jeg kunde naesten sige, et friseret Udseende, der gjer 

 Indtryk af at vaere unaturlig. Det er isaer i Provence, at 

 denne staerke Deskjaering barer hjemme; i Spanien og 

 Sicilien, hvor den ikke finder Sted, antager Tracts Krone 

 en smuk, fyldig Pyramid eform; men Udbyttet vinder ikke 

 derved, thi dette staaer der aldrig i Forhold til Traeets 

 Sterrelse. 



I Romernes Tid bleve Oliventraeerne derimod be- 

 skaarne i disse Egne; thi det omtales hos alle de romerske 

 Landekonomer; Columella anbefaler det i de staerkeste 

 Udtryk, glem ikke, siger han, det gamle Ordsprog , at 

 den, som ploier og cjjoder sin Olivenskov, beder den om at 

 give Frugl, men red Reskjceringen hunger han den der til. 

 I iVliddelalderen bleve Oliventraeerne heller ikke beskaarne 

 i Provence, i det 17de Aarhundrede vare de geraadede i 

 en Tilstand, som naermede sig til Ufrugffoarhed, som blev 

 afhjulpen ved Beskjaeringen , der saaledes gjer Epoke i 

 Provences Agerdyrknings Historic. 



De unge Planter kan man forskaffe sig paa mange 

 Maader. I Spanien benytter man Grenene som Stiklinger*), 

 i Provence benytter man heist Rodskuddene, som i Reglen 

 i rigelig Maengde udvikle sig fra de gamle Traeers Redder, 

 sjaeldnere anvender man Freplanter. Fretraeerne ere 

 ligesom hos andre Traeer sundere og haardferere end 

 Knopindividerne eller de podede Traeer, og det er meget 

 let at forskaffe sig dem, thi Oliventraeet er saa akklimati- 

 seret i Provence, at det udbreder sig ved Selvbesaaning^ 



*) Denne Fremgangsmaade var den almindelige hos Romerne. 



