57 



en meget skraa Vinkel*). Den samme Forskjel finder 

 Sted mellem Sommer og Vinter i Egne, der ligge udenfor 

 Troperne, men da Solen her dvaeler Ijengere over Hori- 

 zonten om Sommeren, kan selv paa Steder, der ligge 

 langt fra ^Eqvator, Sommertemperaturen blive meget hei. 

 Om Vinteren er Solen derimod kun en meget kort Tid over 

 Horizonten paa saadanne Steder, og naar hertil kommer 

 Straalernes meget skraa Retning, forklares let den lave 

 Temperatur. Jo naermere man derfor kommer mod Polerne, 

 desto starre Forskjel bliver der paa Sommer- og Vinter- 

 temperatur, jo naermere man kommer mod ^Eqvator, desto 

 mindre. Dog afhaenger et Steds Temperatur ingenlunde 

 alene af dets Afstand fra ^Eqvator, men af en Maengde 

 andre klimatiske Forholde. Lands og Havs Form og Be- 

 liggenhed, Bjergkjaeders Retning og Hoide , herskende 

 Vinde o. m. A. faae her en vaesenlig Betydning. Derfor 

 falder Varmeaeqvatoren o: den Linie, som fremkommer, 

 naar man forbinder de varmeste Punkter i de forskjellige 

 Meridianer, heller ikke sammen med Jordaeqvatoren. Saa- 

 danne Linier, der drages igjennem de Punkter paa Jorden, 

 der have samme aarlige Middelvarme, kalder man Iso- 

 thermer; de kunne ferst bestemmes efter en Maengde 



*) Hvorfor de skjaevtfaldendc Solstraaler varme mindre end de lod- 



relte, vil let sees af hosstaaende Teg- 

 ning, hvor S forestiller Solen, AB den 

 Flade, der er udsat for et Parti Sol- 

 straaler ASB, der falde lodret eller 

 nssten lodret, AC og AD Flader, der, 

 skjendt langt sterre end AB, dog kun 

 modtage den samme Yarmemaengde, 

 fordi Straalerne falde skjaevt. Jo mere 

 skjaevt Solstraalerne falde, desto sterre bliver den Flade, der skal 

 opvarmes, desto mindre Varme kan altsaa meddeles hvert Punkt. 



