40 



bortfjerner Skallen, tilligemed den tykke, hvide Hinde, som 

 ligger indenfor Kalkskallen; men Kyllingen vedbliver des- 

 uagtet at dreie sig fra Venstre til Heire. Vingerne kunne 

 aabenbart ikke komme i Betragtning ved denne Bevae- 

 gelse, men F0dderne derimod synes meget vel skikkede 

 til at frembringe den, og de ere uden Tvivl det Redskab, 

 hvormed den udfores. Lidt efter lidt spalter Kyllingen 

 saaledes, ved de smaa Slag med Nsebbet, den haarde 

 JEggeskal i to Halvdele, som ere skildte fra hinanden ved 

 en ujevn Revne, der paa mange Steder er blevet meget 

 bred derved, at Fragmenter af Skallen ere sprungne ud. 

 Cndertiden udferer Kyllingen imidlertid ikke sin Omdrei- 

 ning heelt, men noies med omtrent at spalte 3 / 4 af Skallens 

 Omfang ved Hjaelp af sit Nseb. Den hvide Hinde, som 

 findes under Kalkskallen, modstaaer Naebbets Slag laengere 

 end Kalkskallen, men efterat der i denne er opstaaet en 

 starre Aabning, gjennembrydes den ogsaa. Naar nu 

 Skallen er spraengt, straekker Kyllingen sine Been inde i 

 ^Egget, og s0ger med hele sit Legeme at aabne ^Egget 

 heelt. Derved brister den hvide Hinde meer og meer, 

 og endelig, efter mange forgjeves Anstrengelser, lykkes 

 det den, at 10fte den tykke Ende af jEggeskallen af, lige- 

 som Laaget af en ./Eske. Efter denne Kraftanstraengelse 

 bliver den lille, tr93tte Kylling endnu en kort Tid siddende 

 i den nederste eller spidse Deel af Skallen og hviler sig. 

 Derpaa udstraskker den atter de svage Been og glider ud 

 af Skallen. Den strsekker Hovedet, som nu er kommet 

 frem fra sit Leie under Vingen, men den er endnu ikke 

 island til at 10fte det, og der hengaae ofte flere Minuter, 

 f0r dette lykkes den. Hvem der f0rste Gang seer en 

 saadan lille Kylling, der lige er kr0bet ud af TEgget, vil 

 spaae den ilde, og mene, at den nok ikke kan leve laenge. 

 Men om en f0ie Tid forandrer den eanske sit Udseende- 



