39 



krybe ud. Halsens, Vingernes og Feddernes Forlaengelse 

 under Vajxten gj0r det let forklarligt, at de foldes og 

 sammenboies saaledes, men dette Leie, som bliver en 

 nedvendig Felge af Vaexten, er netop det meest hensigts- 

 maessige for Skallens Gjennembrud. Blandt Here tusind 

 /Eg finder man kun nogle enkelte, hvor Skaliens farste 

 Revne findes naermere ved ^Eggets spidse Ende; Kyllingens 

 Leie i ^Egget er da omvendt, saaledes, at dens forreste 

 Deel ligger vendt imod den spidse Ende. 



lagttage vi nu dette JEg i laengere Tid, saa see vi, 

 at Huliet i Skallen bliver jo lyengere jo sterre; smaa 

 Splinter bortkastes ofte flere Tommer fra JEgget, og den 

 tykke hvide Hinde, som findes under Kalkskallen, blottes 

 mere og mere uden endnu at aabnes. Men det er paa- 

 faldende, at llevnen altid forkEnges i en bestemt Reining, 

 fra Venstre til Heire, og at der opstaae nye Huller i 

 Skallen, saaledes at de nye altid ligge til Heire for de 

 gamle. Man seer tydeligt, at de Slag, som Kyllingen 

 ferer med sit Naeb, skifte Plads, saaledes at det er aaben- 

 bart, at ISsebbets Leie inde i ^Egget bar forandret sig, og 

 at det er rykket laengere til Heire. Vilde man nu under- 

 s0ge Kyllingens Leie f. Ex. naar Naebbet arbeider imod 

 den Side af yEgget, der er modsat den, hvor Arbeidet 

 begynclte, saa viide man imidlertid finde, at den enduu, 

 ligesom far, ligger med flovedet under heire Vinge, i den 

 samme sammenrullede Stilling. Det er altsaa utvivlsomt, 

 at bele Kyllingen bar dreiet sig omkring inde i yEgget. 

 Man vil maaske sporge, hvorledes den bar kunnet udfore 

 denne Bevaegelse? Man kunde taBnke sig, at Naebbets Sted 

 imod Skallen havde frembragt Dreiningen, men heri vilde 

 man dog tage fell, thi saa maatte Bevaegelsen ophere, 

 naar man omkring det Sted, bvorimod Naebbet stoder, 



