132 



organiske Stof, hvormed igjen de heiere Livsformer under- 

 holdes. 



Solen lyser ud i Verdensrummet i alle Retninger. 

 Hvor dens Lys traeffer paa faste Masser, frembringer det 

 Yarme. Saaledes er Jordklodens Overflade en Ovn, som 

 ophedes af Solen. Da denne Overflade er omgiven af et 

 mer eller mindre med Fugtighed maettet Luftdaekke , er 

 det let forstaaeligt, hvorfor Hovedmassen af det organiske 

 Liv findes der, hvor Luftkredsen bererer Planetens Over- 

 flade, og at det i Almindelighed aftager efter H0iden og 

 efter Dybden. Vel besidder Jordkloden i sit Indre et 

 stort Forraad af Egenvarme, men her mangle de 0vrige 

 Betingelser for Livet. 



At Jorden dreier sig om sin Axe, bar til F01ge, at 

 dens hele Overflade bliver udsat for Solens Indflydelse, 

 erholder Lys og frembringer Varme. Alene ved denne 

 Indretning vilde ethvert Punkt nyde Sollyset under en halv 

 Omdreining og undvaere det ligesaalaenge. Men ved 

 Straalebrydningen i Luftkredsen bliver Lyset mere fordelt, 

 saa at den Del, som spares om Dagen , tjener til at for- 

 laenge det ind i Natten. 



At Jorden med sin Dreiningsaxe staaer skjsevt paa 

 den Bane , i hvMen den omkredser Solen , medf0rer 

 en meget st0rre Fordeling af Varmen, den n0dvendig- 

 ste af alle Livsbetingelser. Saaledes erstatter Solskinnets 

 laengere Varighed de nordlige Egne, idetmindste tildels, 

 hvad det mangier i Styrke. Dog vilde dette Solskin ikke 

 vaere nok til at opvarme Jordbunden synderlig langt ud 

 over Polarkredsen tilstraekkeligt til -ikke alene at smelte 

 Sneen men ogsaa til at bringe Planter til Udvikling. 

 Uden Planter vilde Landet heller ikke kunne ernaere 

 Dyr, hvormeget end de varmblodige Dyr besidde den 



