173 



denne bar en lavere Temperatur end Vandet. Ofte seer 

 man dog ogsaa Taage over Floder og Seer, om end 

 Luften er langt varmere end Vandet eller Isen. I saa 

 Tilfaelde er den varme Luft maettet med Vanddampe, og 

 naar den kommer i Berering med det kolde Vand eller 

 med Isen, maa Vanddampene i de nederste Luftlag ned- 

 vendigviis fortaettes. Ganske paa samme Maade opstaaer 

 Taagen om Sommeren efter en staerk Regn; thi denne 

 bar ved at stromme igjennem Luften, msettet den med 

 Vanddampe. Dog dannes der ikke blot Taage over Vand; 

 ogsaa midt i Landet opstaaer den, naar varmere, fugtige 

 Luftmasser blandes med koldere og bines Temperatur 

 derved falder under Dugpunktet. Skyer ere ikke Andet 

 end Taage, som svaever i heiere Regioner, ligesom Taage 

 ikke er Andet end Skyer, som ligge paa Jorden. At 

 Skyerne trods den Vandmaengde, de indeholde, kunne svaeve 

 frit i Luften uden at synke til Jorden, idetmindste i rolig 

 Luft, kunde maaskee synes besynderligt, men deels maa 

 vi betaenke, at Vandblaererne, der i Forhold til deres Vsegt 

 have en betydelig Overflade, maa fmde en stor Modstand 

 i Luften, deels, at de, ved at synke ned mod Jorden, 

 snart komme ind i varmere Luftlag, som endnu ikke ere 

 maettede med Vanddampe. Skyerne maa derfor opleses 

 og bidrage til disse Luftlags Maettelse. Men medens 

 Vandblaererne forneden oploses i Dampform, dannes der 

 nye foroven, saa at Skyerne synes at svaeve ubevaegelige 

 i Luften. Skyernes Afstand fra Jorden er naturligviis for- 

 skjellig. De lette, hvidlige, fjerformige Skyer svaeve heiest 

 oppe. Man bar anslaaet deres Afstand til omtrent 

 20,000 Fod, og man mener at de bestaae af Sneefnokke. 

 Naar de enkelte Vandblaerer ved stadig vedvarende For- 

 taetning bliver sterre og tungere , naar de naerme sig til 



