141 



thi den grenlandske Hval og Narhvalen, som leve ved 

 Polar-Isens Graendser, ere i Lebet af halvtredie Aarhun- 

 drede meget formindskede i Antal, og den sidste er bleven 

 overmaade sjelden. End ikke paa de heieste Alpespidser 

 ere Dyrene sikkrere, thi den europaeiske Lamraegrib er 

 bleven en Sjeldenhed, og Stenbukken er naerved at udd0. 



Og dog er det kun enkelte Individer af alle disse 

 Dyr, som blive draebte. Hvor langt betydeligere er ikke 

 det, som Mennesket forteerer af Fiske uden at formind- 

 ske Forraadet. Her kan man ikke taelle efter Indi- 

 vider, men efter Millioner. Paa hele Siberiens Kyst lever 

 Mennesket og dets tro Ledsager, Hunden, kun af Fisk, 

 uden at ban kommer til at savne Naering, om den end 

 ikke viser sig hvert Aar med den samme Rigdom. Ka- 

 bliauen paa Norges Kyst afgiver den seedvanligste Spise 

 ikke alene for dette Lands men ogsaa for Gouverne- 

 mentet Archangels Beboere, og hvad Befolkningen tager 

 til sig af anden Naering, opveies naesten ved den Maengde 

 Kabliau, som sendes videre. Paa Newfoundlands Banker 

 sees aarlig hele Flaader , som fange henved 3 Mil- 

 lioner Centner Kabliau, uden at der derved foraarsages 

 nogen synderlig maerkelig Aftagen. Man liar beregnet, at 

 siden man bar fundet paa at nedlaegge Fisk i Lage, blive 

 i Gjennemsnit aarligt 300 Millioner Sild saaledes ned- 

 lagte. Enhver af St. Petersborgs Indbyggere maa ofte 

 have undret sig over den i Aarhundreder fortsatte 0de- 

 laeggelse af Sterarternes Yngel i det kaspiske og det sorte 

 Havs Floder, og ban maa vaere bleven alvorlig bekymret 

 for Fremtiden, dersom ban ikke bar sect, hvormange 

 JEg disse Fiskcs ^Eggestok indeholde. 



Det vilde vaere latterligt ved at forfelge enkelte Individer 

 at ville formindske Antallet af de Moskitos, Zankudos og Tern- 



