156 



Livet er for hvert enkelt Individ en Skueplads for bestandig 

 festlig Glaede i Overfledighedens Land; og naar en uventet 

 D0d afskjaerer dels L0b, saa betaler det med en ringe 

 Afgift den store Gjaeld , som det bar gjort bos den faelles 

 Kapital af dyrisk Naering, hvoraf dets Legemes Stoffer ere 

 tagne. Saaledes bliver det almindelige Livs store Drama 

 bestandig vedligeholdt; og om end de enkelte Skuespillere 

 vexle, ere dog de samme Roller uddelte til andre og 

 igjen andre Slaegter, som i det uendelige forynge Jordens 

 Aasyn og Dybets Barm med nyt Liv og Lykke>. 



Bliv og ikke bestaa var det Magtsprog som 

 kaldte JNaturen til Liv. Uopberlig Bliven og ikke uopb0rlig 

 Bestaaen er altsaa Maalet i Naturens Husholdning. Kun 

 derved er Livets uendelige Mangfoldigbed i Tiden som i 

 Rummet mulig. Men deri er ogsaa den Nedvendighed 

 begrundet, at der af enhver Forstyrrelse maa fremgaae 

 Formerelse af Liv. Laenge for Menneskets Fremkomst have 

 de voldsomste Omvaeltninger af Jordoverfladen , hvorved 

 Klipper knustes, fundet Sted. 0delaeggende Oversvem- 

 melser have udgydt de sonderknuste Klipper vidt og 

 bredt. Derved blev der givet Menneskets Have og Ager 

 det ferste Underlag, thi i Klippegrus trives Plantelivet 

 hurtigere end paa den faste Klippe, hvor der kun voxer 

 overordentligt lidt, og dette Lidet kun langsomt. Men 

 ogsaa i Klippegrus trives Planterne endnu temlig lang- 

 somt, naar det ikke er blandet, og desto kraftigere, jo 

 mangfoldigere de mellem hinanden blandede Grundstoffer 

 ere. Jo voldsommere altsaa og jo mere udbredte For- 

 styrrelserne vare, jo mere de blandede Kalkgruset med Granit 

 og Skifer, desto bedre forberedte de Livet. Den langsomme 

 Forvittring, som Klippen desforuden undergaaer ved Elemen- 

 ternes Indvirkning, kommer ogsaa Livet tilgode Det forste 



