162 



den braender med langt storre Klarhed og Glands, men 

 tillige meget hurtigere end saedvanligt. En gledende Spaan 

 vil i den bryde i Flamme og braende med stor Livlighed 

 og en blaendende Glands. Et antaendt Stykke Fyrsvamp 

 braender deri med klar Flamme, medens det som bekjendt 

 i den atmosfseriske Luft kun gleder. Ja selv Jem og Zink 

 braende i Ilten med et glimrende Lys. Dyr aande med 

 sterre Behag deri, men den foreger Blodcirkulationens 

 Hastighed, ophidser Dyret og draeber det tilsidst. Det er 

 vel livfuldere og kraftigere deri end i Atmosfaeren, men 

 dets Liv ogsaa kortere, ganske som med det braendende Lys. 

 Ved intet hidtil bekjendt Trykforhold og ved ingen- 

 somhelst Varmeformindskelse er det lykkedes at erholde 

 Ilten i flydende Tilstand. I luftformig Tilstand vindes den 

 temmelig let ved Opvarmning af forskjellige iltholdige For- 

 bindelser, f. Ex. Bruunsteen, red Qviksolvilte. Ilten indgaaer 

 Forbindelser med naesten alle Grundstofferne under Ud- 

 vikling af Varme, ofte ogsaa af Lys; det er: Legemerne 

 braende i Ilten og traede derved i Forbindelse med den i 

 bestemte Forhold. Ilten opbruges under denne Forbraending, 

 og de dannede Forbindelser kaldes liter. De veie ligesaa 

 meget som den forbrugte lit og det forbraendte Legeme til- 

 sammen. lit er det Stof, der naerer Forbraendingen , og 

 enhver i det daglige Liv forekommende Forbraending be- 

 roer paa Atmosfaerens lit*). Det er altsaa af Vigtighed 

 deels at tilf0re Ildstedet frisk Luft, deels at bortskaife de 

 under Forbraendingen dannede luftformige Stoffer. Dette 

 er Grunden til at vi anvende Lampeglas og Skorstene. 

 Ved den staerke Varme udvider Luften i Cylinderen 

 sig, bliver altsaa lettere og stiger hurtigere tilveirs, 



*) Jo mere III der tilferes, desto livligere foregaaer Forbraendingen. 



