165 



Taellelys ud, udsender Tanen en ildelugtende R0g, som 

 bestaaer af de Luftarter, hvortil Taellen ved Varmen blivr 

 forvandlet. Der foregaaer en ufuldstaendig Forbraending, 

 thi man kan alter taende den opstigende R0g. Paa samme 

 Maade opstaaer enhver R0g eller Sod ved Legemernes 

 uftildstaendige Forbraending. Naar Lyset eller Larnpen oser, 

 foregaaer ligeledes en ufuldstaendig Forbraending, som 

 bar sin Grund i Mangel paa lit. K0nr0g er et Produkt 

 af en saadan. Den Flam me, vi have seet fremkomme 

 ved flygtige Legemers Forbraending, kan nu vaere lysende, 

 naar der i den forekomme fiiutdelte, faste Legemer, eller 

 ikke lysende, naar dette ikke finder Sted. Det Sidste 

 er Tilfaeldet, naar Brint braender, thi den indeholder ingen 

 faste Dele. Dog er Brintflammen istand til at frem- 

 bringe et overordenlig staerkt Lys, naar man lader den 

 indvirke paa Kridt. Flammens Lysevne beroer nemlig 

 ikke alene paa de g!0dede Legemers Beskaffenhed, men 

 ogsaa paa dens egen Temperatur, og Brintflammen er jo 

 den varmeste af alle. I en lysende Flamme, f. Ex. af et 

 Voxlys, kunne vi adskille forskjellige Dele: I Midten den 

 m0rke Kjaerne af Kulbrinteluft (Gas), som bestaaer afVoxets 

 Kulstof og Brint, men som her ikke braender, fordi den 

 atmosfaeriske Luft ikke kan trsenge ind til den; udenom 

 denne et klartlysende Parti af Kulbrinte med mindre 

 Kulstof, som er i Begreb med at forbraende, og hvori 

 der svaBver en Maengde fiintdelte, g!0dende Kulpartikler; 

 yderst et tyndt neppe synligt Hylster, hvor disse Kuldele 

 forbraende. Dette Parti indeholder den st0rste Varme. 

 Flammens spidse Form hidrerer fra, at de ophedede 

 Luftarter stige tilveirs, og at der stedse kommer frisk 

 Luft til fra neden. 



