189 



Noget at fnjtjle af Faarene, thi da maa man gjere Stammen 

 h0iere; derfor kunne lavstammede Oliventraeer ikke haves 

 i de Egne, hvor man ei har veldisciplinerede Faar; hvor 

 dette ikke er Tilfa3ldet*), gjeres Stammen 4 til 6 Fod hoi, 

 og del er det Almindelige. Moerkeligt er det, at ikke alene 

 de unge Trseer podes for at fremskynde deres Frugtbarhed, 

 men at ogsaa de gamle Trser behandles paa samme Maade 

 for at tilbagefare den; saaledes har jeg sect i Olivenskovene 

 vedNizza, at de gamle Grene vare afkappede indtil en Fod 

 over deres Udgang fra Stammen, og her vare unge, tynde 

 Frugtgrene podede ind paa den afstumpede Greens tykke 

 Endeflade. Det bliver i Almindelighed anseet som et fordeel- 

 agtigt Foretagende at erhverve sig Besiddelse af en Oliven- 

 skov, hvis Traeer endnu ikke have varet ompodede. 

 Men af hvilken Oliven skal man vaelge sine Podeqviste; 

 thi af Oliventraeet existerer en Maengde Varieteter, der 

 forholde sig til hverandre ligesom vore Paere- eller ^Eble- 

 varieteter, Gravenstener, Pigeoner, Kalviller o. s. v. Cato 

 foreskriver i denne Henseende, at man i enhver Egn skal 

 dyrke den Varietet, som der ansees for den bedste**). 



Udbyttet. Det er yderst vanskeligt at bestemme 

 det aarlige Udbytte af Olivenavlen. Veirliget 0ver herpaa 

 den allersterste Indflydelse, og derfor er det ene Aar 

 aldrig som det andet. Ogsaa imellem Trseernes Frugt- 

 barlied er der en uhyre Forskjel; der existerer ganske 

 enkelte Tracer, hvoraf man har kunnet hoste Oliven til en 

 Vrerdi af 200 Franks, men af saadanne Traeer findes maaskee 



*) Si ces troupeaux sont formds de moutons qui ne sont pas disci- 

 plines comme le sont les brebis estantes. Gasparin Cours 

 d'Agriculture IV Bind S. 157. 



**) Cato cap. 6: quam earum in his locis oplimam dicent esse, earn 

 maxime serito. 



