190 



ikke et blandt Tusinde ; der ere flere, som give aarlig for 

 20 Fr. Oliven, men man er tilfreds, naar man af hvert 

 Trae kan have 5 Fr. , og det blev navnlig i Nizza anseet 

 for at vaere Middeludbyttet af et godt Trae. Ved Mentone 

 havde en Proprietair i et meget godt Aar havt en Indtaegt 

 af 25,000 Fr. af 5000 Traeer. I Egnen af Marseille be- 

 regnes Bruttoindtaegten af en Tende Land til 70 Rdlr. ; 

 drages herfra de aarlige Driftsomkostninger (33 Rdlr.), 

 bliver Nettoudbyltet 37 Rdlr. Ufrugtbare Aar ere ikke 

 sjaeldne, thi ligesom andre Traeer lider Oliventraeet ogsaa 

 af Alternat, det vil sige, hvert Aar kan ikke vaere et 

 Frugtaar. Der blev mig sagt af Nogle, at et saadant 

 kom kun hvert fjerde Aar, af de Fleste hvert andet 

 Aar*), og selv i disse Aar blev H0sten ofte formindsket 

 ved Snyltesvampe, ved Insekter eller ved andre Tilfaeldig- 

 heder, som vi skulle omtale i det F01gende. 



Sygdommene. Der er vist intet Trae paa Jorden, der 

 er hjemsagt af saa mange Plager som Oliventraeet. Igjennem 

 alle Aarhundreder fortaelle Provences Kreniker om de 

 Onder, der have hjems0gt det kjaere Oliventrae. Her ville vi 

 imidlertid indskraenke os til at omtale de Lidelser, der 

 i den nyeste^Tid have plaget Traeet, og formindsket 

 Hasten. I Aarene 1849 til 1854 bleve Traeerne hjems0gte 

 af Negro. Denne Sygdom der fremtraeder som et sort, 

 skorpeagtigt Overtraek paa Stammen, Grenene og isaer paa 

 Bladene, ud0ver en skadelig Indflydelse paa Traeernes Frugt- 

 barhed. Jeg havde h0rt den omtale, f0r jeg i 1855 kom 

 til Provence, laenge bemaerkede jeg den slet ikke, fordi 



*) Colurnella Lib, V cap. 9 begrunder hcrpaa Driftsplanen for Oliven- 

 skovcn. Optimum est, oli velum in duas paries dividcre, qv 

 allernis annis fruclu induantur, neque enim olea continue biennio 

 uberat. 



