250 



de uhyre Masser af Stammer, der bedaekke Bredden af 

 den store Saltse imellem Klippebjergenes parallele Kjeder. 

 INaar derimod Havets Str0mninger bemaegtige sig disse Trae- 

 masser, kunne de fores til de fjerneste Egne, hvor ingen 

 Skov trives og hvor de derfor blive Beboerne til uberegnelig 

 Nytte. Wrangel omtaler saaledes Traebjerge ved Kysten 

 af Ny-Siberien i det nordlige Polarhav; ved Jan-Mayen 

 er der sammenskyllet saa meget Drivtemmer, at det be- 

 deskker en sterre Flade end hele 0en, og lignende Masser 

 fra Island, Gr0nland, Labrador og Spitsbergen omtales 

 af mange Reisende. 



Vi kunne med god Grund antage, at endeel af Kul- 

 lagene ere opstaaede paa denne Maade. Det er imidlertid 

 klart, at disse Traemasser ikke kunne indtage det samme 

 Rumfang, naar de ere gaaede over til Kul, som de ind- 

 toge tidligere, thi Kullene indeholde kun det rene Kulstof 

 og danne en sammenhaengende Masse, medens Driv- 

 tommeret indeholde alle Traeets evrige Bestanddele og 

 tillige ligger uregelmaessigt sammenskyllet med store 

 Mellemrum mellem Stykkerne. Man har beregnet, at der 

 believes omtrent 8J' Drivtemmer til Dannelsen af et 

 fodtykt Kullag, saa at altsaa de hundrede Fod maegtige 

 Kullag, som enkeltviis forekomme, forudsaette en Driv- 

 t0mmermasse af 8 900 Fods Tykkelse. Vel kjender man 

 ikke Maegtigheden af de nuvaerende Lag af sammenskyllede 

 Plantedele, men der er intet til Hinder for at antage, at 

 de kunne paa enkelte Steder naae en saadan Tykkelse, som 

 den ovennaevnte, naar Vandet kun er dybt nok til at rumme 

 dem. Imidlertid maa saadanne Kullag ved mange Kjende- 

 tegn rebe denne deres Oprindelse. Lagene maa vaere 

 uregelmaessige og, om ogsaa meget tykke, dog ikke meget 

 udbredte, Kullene selv maa vise deres Oprindelse af 



