329 



men tilsammen udgjere de kun een Art, hos hvilke Natu- 

 ren bar tbrordnet, at Befrugtningen skulde skee ved Hjaelp 

 af et InsektN 



For at forstaae, hvad Aristoteles her sigter til, vil det 

 vaere nedvendigt, at gjere nogle Bemaerkninger om Figen- 

 traeet (Ficus Carica L.). Det bar nemlig failles med en- 

 deel andre Planter det saeregne Forbold, at Stevdragere 

 og Stevvei ikke ere samlede i een Blomst, men nogle 

 Blomster (St0vblomster) baere blot Stevdragere, foruden 

 Blomsterdaekket, andre blot Stevveie (Frugtblomster). 

 I Modsffitning til de fleste Planters Blomster, der som 

 Liliens ere tvekjennede, kalder man disse Blomster 

 e enkjennede, og Planter med eenkjonnede Blomster 

 kunne enten vaere eenbo o: at samme Individ baerer 

 baade Stevblomster og Frugtblomster, eller tvebo, naar 

 de to Slags Blomster ere adskilte paa forskjellige Individer. 

 Det, man i daglig Tale hos Figenen kalder Frugt, er det 

 i Virkeligheden ikke, hvorom man let kan overbevise 

 sig ved at gjennemskjsere den fer Modningen; man vil 

 da see, at det kun er en kjedfuld fortykket Staengeldeel, 

 der indvendig er huui og her baerer en Maengde smaa, 

 hvidlige Blomster, og ved at betragte disse naermere, vil 

 det vise sig, at nogle af dem kun indeholde Stevdragere, 

 andre kun Stevvei. Dette gjaelder imidlertid kun om 

 den vilde Figen, hvor Stevblomsterne indtage den everste 

 Deel, Frugtblomsterne den nederste Deel af Blomsterstan- 

 den; her er der altsaa ikke nogen saeregen Vanskelighed 

 for, at Stevet kan falde paa Arrene. Den dyrkede Figen 

 derimod mangier ganske Stevblomster, hvoraf felger, 

 at den ikke ved sig selv kan udvikle fuldstaendig Frugt 

 med Fr0, men Frugterne falde af fer Modenheden. For 

 at forhindre dette, foretage Landmaendene, der give sig 



