235 



egen Haand og selv sege deres Naering i Sandet, thi da 

 straekke deres Trevler ikke til, de skulle have lange straenge- 

 formige Redder. levrigt staaer Hvidellen bedst men be- 

 gynder allerede at b0ie sig for Vinden. De evrige Planter 

 ere meest Gran og Fyr. Ved et Par Stykker, som bleve 

 gravede op, syntes Stammen ikke at staae i Forhold til den 

 vel udviklede Trevlerod, og noget heldigt Resultat ter man 

 i det Hele ikke vente sig. 



Skulde Hensigten med Fors0get ikke vaere at opelske 

 Skov i vore Klitter tillige som Daempningsmiddel, men kun 

 at opelske den paa Sandenes Laeside, hvor en Daempning 

 er mindre vigtig, er det vistnok utilraadeligt at gjere store 

 Opoffirelser derpaa, thi deels vil Skoven her dog alligevel 

 ikke opnnae hverken nogen Fuldkommenhed eller synderlig 

 Alder, deels tjener den her ikke til Lae og vil ikke kunne 

 afgive nogen Fordeel, som Skov betragtet, der staaer i 

 Forhold til Udgifterne, og den her derfor kun ansees som 

 en Biting, saalaenge Klittens Daempning ikke er tilendebragt; 

 thi herpaa b0r alle Kraefter concentreres og ikke spredes 

 ved uvigtige Planer. 



Derimod vilde det vaere hensigtsmaessigt at kultivere 

 nogle af Klitsletterne med Skov; thi deels vilde det her lade 

 sig gjere med flere af vore Skovtraeer, deels vilde Skoven 

 ikke alene afgive Fordeel ved sit Braendsel og Gavnyed, 

 hvorved Bunden blev fordeelagtigere benyttet end nu og 

 forberededes til endnu sterre Benyttelse, om man i sin 

 Tid maatte finde det passende at benytte endeel af den 

 anderledes, og endelig beskyttes Sandene, hvorved disse 

 vilde blive mere modtagelige for en hurtigere Bevoxning. 



Men da jeg frygter for allerede at vaere gaaet for vidt, 

 maa jeg standse her, skj0ndt der endnu er meget at skrive 

 om Klitten og endnu mere at iagttage i den. 



