257 



-forkulning kan nu betragtes som en Bestraebelse fra 

 Naturens Side for at fremstille dette Kulstof i reen Til- 

 stand og altsaa udskille de tre Luftarter. Dette viser sig 

 ved en Sammenligning af Kulstofmaengden i Trae. T0rv, 

 Bruuokul, Steenkul, Anthracit og Graphit: 



Trae 50 pCt. 



Terv ........ 60 pCt. 



Bitumin0st Trae . . 65 pCt. 



Bruunkul 75 pCt. 



Steenkul 90 pCt. 



Anthracit 95 pCt. 



Graphit 96 pCt. 



For at denne Omdannelse skal kunne finde Sted, ud- 

 kraeves imidlertid saeregne Betingelser. Der maa vaere 

 rigelig Maengde af Vand, Luften maa kun have ringe 

 Adgang og Varmen ikke vaere for h0i. I saa Tilfaelde 

 daimes der under Forkulningen en saeregen Forbindelse af 

 Kulstof og Brint, det saakaldte Bitumen, paa hvis Til- 

 stedevaerelse Kullenes Anvendelse ved Gasfabrikationen ene 

 beroer, der netop gaaer ud paa ved Varmen at uddrive 

 denne braendbare, staerkt lugtende Forbindelse. Kulstoffet 

 bliver derved tilbage i naesten reen Tilstand som Cokes, 

 der er et fortraeffeligt Brandmateriale. Jo aeldre Kullagene 

 ere, jo ringere er deres Bitumenmaengde ; Anthraciten 

 er naesten uden Bitumen, Graphiten endogsaa aldeles 

 bitumenfri, det bituminese Trae er derimod saerdeles rigt 

 derpaa. Dette kan ikke undre os, thi den indre Jord- 

 masse, lokale plutoniske Virkninger af gjennembrydende 

 ildflydende Steenarter, Trykket af paaleirede maegtige 

 Steenmasser maa efterhaanden uddrive det flygtige Bi- 

 tumen og lade Kulstoffet mere og mere reent tilbage, og 

 det er naturligt, at disse Virkninger maa vaere desto 



17 



