277 



men giver ringe Afgrade, hvorfor dette Terrain gj erne af 

 Landmanden betegnes som daarlige, lose, sandede, skarpe 

 Jorde. Medoc gaaer ogsaa efterhaanden , uden at man 

 marker det, til den ene Side over i Hede og til den 

 anden Side over i Klitter. Da et saadant Terrain ikke egner 

 sig til Kornavl, er det en uhyre Fordeel for Frankrig, at 

 dets Klima er gunstig for Viinstokkens Udvikling, da denne 

 kan tage tiltakke med en saa daarlig Jordbund og ofte 

 kan give langt mere Udbytte end den bedste Hvedemark. 

 Denne Sandhed er ikke bleven noksom anerkjendt af de 

 forskjellige Regjeringer, som have forfulgt Viinavlen, fordi 

 de troede, at den forhindrede Rornavlen, og at Rorn- 

 produktionen vilde stige, naar Viinstokkens Dyrkning ind- 

 skraenkedes, uden at de vidste, at det meste Viinland var 

 ubrugeligt til Kornland. Allerede den romerske Reiser 

 Domitian befalede, at alle Galliens Viingaarde skulde 0de- 

 laegges, og Benderne holdes til at dyrke Rorn, som man 

 altid savnede i Rom. Under den vise Probus's Regjering 

 haevede Viinavlen sig alter. Under Reiser Julians Beskyt- 

 telse traengte Viinavlen frem til Paris, men der kom aldrig 

 Velsignelse i Apostatens Viingaarde. Igjennem hele Mid- 

 delalderen havde Viinstokken Fred, men mod Enden af 

 det IGde Aarhundrede kom der alter en Domitian i Carl 

 d. 9de, der ligesom sin Eftermand Henrik d. 3die rasede 

 mod Viinbjergene og forbed at anlaegge nye uden Re- 

 gjeringens Tilladelse. Den gode Henrik den Fjerde, der 

 var opammet ved Juranconens aedle Drue, vilde at Bonden 

 skulde have sin Viin ligesaagodt som sin H0ne, og gav 

 derfor Viinavlen fri, og heri fulgle den kloge Richelieu 

 og den store Ludvig hans Exempel. Under Ludvig d. I5de 

 fik Regjeringen alter de gamle Skrupler, idet det blev 

 forbudt uden heiere Tilladelse at plante Viin. Med Revo- 

 lutionen faldt naturligviis denne Tvang, og siden den Tid 



