305 



og de Hundreder af Navne (Bochart riaevner 600, Hammer 

 6000), som den bar i del billedrige arabiske Sprog, ere 

 naesten lige saa mange Udtryk af Taknemmelighed og 

 Kjaerlighed. 



Endnu maae vi omtale en anden Forskjel, hvorpaa alle- 

 rede Aristoteles bar gjort opmaerksom. Bin vilde Kameel 

 i de nuvaerende mongolske Lande, den saakaldte baktriske, 

 bar altid 2 Pukler. Dens stserke, uldagtige Haar, der 

 haenger taet ned fra Panden, Nakken og Laarene, skjaer- 

 mer den mod del raa Veirlig; dens sluttede, kraftfulde 

 Legemsbygning saetter den island til at baere st0rre Byr- 

 der og at holde laengere ud, dens Skridt ere kortere, 

 men meget sikkre. Den er nemlig et Bjergdyr. Derfor 

 bliver den i Zendfolkenes hellige Beger lovprist som Dyre- 

 nes Ypperste og er kun skabt for det Rene. Den een- 

 puklede arabiske Kameel med de slanke, bevaegelige Lem- 

 mer, det lille, langstrakte Hoved og den korte, fine Haar- 

 beklaedning er derimod mere Slettens og Orkenens Leber. 

 Dens Bygning er aedlere, Udtrykket mere intelligent, men 

 den er ikke saa udholdende. 



Om disse 2 Arter nu end tilsyneladende ere meget 

 afvigende i det Ydre, maa der dog ikke laegges altfor stor 

 Vaegt paa denne Forskjel, da der kun er faa AfvigelFer i den 

 indre Bygning. Af disse maa man isaer fremhaeve Mavens 

 simplere Bygning bos den baktriske Kameel, bos hvilken den 

 farste og anden Mave gaae fuldkommen over i binanden, 

 medens de fire Maver bos den arabiske ere tydeligt son- 

 drede, Buffons Mening, at den doppelte Pukkel er en 

 Udartning, bliver derfor uboldbar. Dog maa man paa den 

 anden Side betaenke, at i al Fald bar Kamelen som an- 

 dre Huusdyr ved Kulturen tabt en Deel af sin oprindelige 

 Karakteer.* 



