348 



kjende ./Eggels Udvikling, dets Hinder, Kjaernen og Kim- 

 saekken, og efterat have forfulgt Stevrerets Indtraengen i 

 Kiimmunden, i Almindelighed neiedes med den Forestil- 

 ling, at St0vr0ret udt0mte sit Indhold over Kiimsaekken og 

 derved bevirkede , at denne i sig udviklede den unge 

 Plantekiim. 



Saaledes stod Sagen hen i nogen Tid, indtil alter 

 S c h 1 e i d e n s0gte ved direkte Unders0gelser at saette Kjends- 

 gjerninger istedetfor 10se Hypotheser. Han paastod at have 

 iagttaget hos endeel Planter, hvorledes Enden af St0vr0ret, 

 efterat vaere traengt 'ind gjennem Kiimmunden og den 0verste 

 Deel af Kjaernen til Kimsaekken, enten kraengede sig ind i eller 

 gjennembr0d dennes Vseg, og at derefter dens Spidse ved 

 Celledannelse i sit Indre omdannedes til en Kiim, som senere 

 ved en Afsn0ring skilte sig fra den 0\rige Deel af St0v- 

 r0ret og altsaa dannede et selvstaendigt Hele indeni Kiim- 

 saekken. Stod dette fast, maatte man konsekvent vende 

 op og ned paa den hidtil gjaeldende Fordeling af Kj0n- 

 nene hos Planterne. St0vkornet blev da at betragte som 

 Planteaegget, en Anskuelse som jo allerede laugt tidligere 

 Morland havde fremsat, men uden at have Noget at st0tte 

 sig til, og som derfor paa den Tid var uden Indftydelse 

 paa Yidenskaben; nu derimod gjorde en saadan Paastand, 

 fremsat med stor Bestemthed af en af Tidens storste Bo- 

 tanikere og st0ttet til direkte lagtagelser, overordentlig Op- 

 sigt og fremkaldte en livlig Virksomhed og Efterforskning 

 paa Plantephysiologiens Gebeet. 



Resultaterne, man kom til, vare to Slags. I Begyn- 

 delsen tik nemlig Schleidens Angivelser Bekraeftelse fra 

 mangfoldige Sider og for en Maengde forskjellige Plan- 

 ter; men medens Nogle iEet og Alt sluttede sig til Schlei- 

 dens Theori og dens Konsekventser, havde Andre Belaen- 



