354 



i Berering med den udvendige Flade af ^Eggehinden, men 

 at de ogsaa traenge igjennem denne og komme i umid- 

 delbarBerering med Blommen selv. Dette er saaledes paa- 

 viist af Barry ved Kaninaegget, af Newport ved Freens 

 jEg, af Meisner ved mange Insekters og ved Regnormens 

 ^Eg, o. a. fl. Den naermere Maade, hvorpaa denne Ind- 

 traengen er muliggjort, er ievrigt forskjellig* Enten fmdes der 

 i ^Eggehinden (i Ghorion, i Blommehinden eller i begge), paa 

 bestemte Steder forud dannedeHuller, navnlig i saadanne Til- 

 faelde, hvor den hele^Eggehinde bar en mere fast Consistens, 

 eller denne er af en saadan Beskaffenhed, at Spermato- 

 zoerne formaae at traenge igjennem den paa hvilketsom - 

 heist Sted, uden at der findes oprindelige Aabninger; i et 

 tredie Tilfaelde endelig mangier den paa Befrugtningstiden 

 ganske, og ^Egget bestaaer blot af en mere taet Blomme- 

 masse, i hvilken Spermatozoerne umiddelbart bore sig ind, 

 enten heelt eller tildeels. Af dette sidste Tilfaelde seer man 

 tillige, at ^Eggehinden overhovedet kun danner en mere 

 uvaesentlig Deel af JEggei: 



Om Spermatozoernes videre Skjaebne, efterat de ere 

 traengt ind i ^Egget, om den Andeel de have i dettes der- 

 paa felgende Omdannelser, vide vi rigtignok endnu saa 

 godt som Intel. Leuckart, der bar beskjaeftiget sig med 

 Befrugtningen hos Insekterne , udtaler sig paa falgende 

 Maade derom*): 



DetEneste, som vi med Bestemthed vide, eratSaed- 

 traadene, der deels traenge ind i Blommen, deels ogsaa 

 forblive paa Ydersiden mellem Blomme og Blommehinde, 

 efterhaanden oplese sig; men hvad der fremdeles bliver 

 afResterne af disse befrugtende Stoffer, er os endnu ube- 



*) Mullers Archiv 1855. 



