358 



og Amphipoder*). Vi maae- altsaa komme til det Resultat, 

 at hverken den selvstaendige Bevaegelse hos de befrugtende 

 Legemer, eller, som tidligere omtalt, deres selvstaendige 

 Form kan ansees for vaesentlige Fgenskaber med Hensyn 

 til deres endelige Bestemmelse: at befrugte ^Egget; de 

 vise sig kun vaesentlige , forsaavidt som de bevirke , at 

 Befrugtnin'gsstoftet, det Stof, hvoraf Spermatozoerne be- 

 staae, kommer til sit Bestemmelsested. \ 7 i kunne altsaa 

 ikke undre os over, at Naturen, hvor den kan opnaae 

 denne Hensigt paa anden Maade, ikke bar formet det 

 befrugtende Stof til Spermatozoer. Dette Tilfaelde fmde 

 vi hos Blomsterplanterne, og det er i det Foregaaende 

 viist, hvorledes Kimen bos disse ikke dannes af Enden 

 af St0vr0ret, men af den i Kiimsaekken forud dannede 

 Celle , Kiimblaeren. Det er endvidere den almindelige 

 Regel, at denne forbliver uudviklet uden St0vr0rets Ind- 

 flydelse, en Indflydelse, som man vel neppe vil kunne 

 tilskrive St0vr0rets Hinde , men kun dets Indhold. At 

 dette trader over i Kiimblaeren ere vi ikke blot beret- 

 tigede, men endog n0dte til at antage i alle de Tilfaelde, 

 hvor Enden af St0vr0ret kun er adskilt fra Kiimblaeren 

 vedKiimsaekkens Hinde; thi da deres optiske Forhold vise, at 

 begges Indhold er et forskjelligt, maa der ved Vexelvirk- 

 ningen n0dvendigviis opstaae en endosmotisk Virksomhed. 

 Der staaer kun tilbage, at omtale saadanne Tilfselde, 

 hvor Enden af St0vr0ret ber0rer Kiimsaekken langt fra det 

 Sted, hvor Kiimblaererne sidde, og altsaa ikke kommer i 

 naermere Ber0ring med nogen af dem, hvad der efter 

 nyere Unders0gelser af Hofmeister er Tilfaeldet hos endeel 



) Maaskee mangier Saedlegemernes Bevaegelse dog ikke ganske, men 

 indtraeder ferst efterat de ere overferte i Hunnernes Kjensveie. 



(Red. Anm.) 



