401 



og derfor synes del ikke saa ubegribeligt, om Traeet 

 havde opsamlet en saa stor Maengde Sygdomsstof, at del 

 omsider var bleven aflaeldigt. Ved at drefte det 8p0rgs- 

 maal om en Traeart stadig kan vedligeholdes, naar den alene 

 formeres af Fr0 og aldrig af Grene, eller med andre Ord om 

 Forplantningen ved Grene stadig gjr Traeet aeldre og deri'or 

 engang maa ende med dels Afl'aeldighed og D0d, troede vor 

 Landsmand .lessen*) netop i Viinsygdommen at fmde en 

 Bekraeftelse for sin Paastand, at Viinslokken ligesom 

 andre Traeer, der stadig formeres ved Grene, efterhaanden 

 bitter affceldig og gaaer til Grunde. 



Dersom Sygdommen var af en saa intensiv Natur, 

 dersom Viinstokken virkelig var bleven affaeldig, maatte 

 man altsaa ved Fr0 s0ge at fremkalde en ny Generation. Ved 

 f0rste 0iekast synes denne Fremgangsmaade at vaere ligesaa 

 simpel som naturlig, og dog ere Vanskelighederne her saa 

 store, at det naesten bliver en Umulighed; thi for det 

 F0rste ere de af Fr0 opdragede Traeer ikke frugtbare J0r 

 i en Alder af 20 Aar, og dertil kommer, at Afkommet aldrig 

 giver samme Produkt som Moderplanten ; ja de af Fr0 

 opdragede Individer have hos alle dyrkede Traeer stor Til- 

 beielighed til at naerme sig til den vilde og naturlige Til- 

 stand, hvori Traeet var, f0rend det blev paavirket af Kuituren. 

 Det er saaledes bekjendt, at Afkommet af vore ^Eble- og 

 PiEretraeer ofte bliver til Skovaeble- og Skovpaeretraeer. At 

 regenerere Viinstokken ved Fro vilde altsaa vaere det 

 samme som for en Tid at afskaffe Viinavlen, hvilket maatte 

 fremkalde den st0rste Forstyrrelse i de bestaaende Forhold. 



iMen der er meget, der tyder paa, at Sygdommen 

 aldeles ikke er af en saa farlig Natur. For det forste er det nok 



*) Uber die Lebensdauer der Gewiichse. breslau 1855. 



26 



