408 



fulde og kolde Sommere, som laenge havde hjems0gt 

 Europa, bleve 1857 afl0ste afen varm ogt0r Sommer; 

 man havde saaledes vaennet slg til Regnen navnlig i Forsoin- 

 meren, at den blev betragtet som et nwdvendigt Onde, der 

 stadig forstyrrede SommerensSkjonhed. 1853 og 1856 havde 

 Regnen edelagt en stor Deel af Frankrigs Kornh0st, og den 

 kaldte ogsaa i Almindelighed Snyltesvampene tillive; i det 

 sidste Aar havde Regnmassen vaeret saa stor, at Floderne 

 ikke kunde rumme den nedstremmende Vandmaengde, 

 hvorved den blev trykket ud over de frugtbare Marker og 

 foranledigede frygtelige Oversvemmelser. Den vaade Periode 

 endte med 1857, ogvihave nu havt to Sommere, i hvilkePlan- 

 terne have modtaget en st0rre Varmemaengde end i noget 

 andet Aar i det sidste Decennium, ogRegnmaengden har vaeret 

 saa ringe, at Alle have kunnet mserke Vandmangelen. Varmen 

 og Terken have edelagt Graesset og idethele skadet Som- 

 merplanterne , men de have vaeret en Kilde til Velbefm- 

 dende for Traeerne; og ligesom O'idium naermest skylder 

 den fugtige Atmosphuere sin Oprindelse og Udbredelse, 

 saaledes maae Heden og T0rken efterhaanden svaekke dens 

 Livskraft. 



Den f0rste F01ge heraf var, at Viinstokken kunde 

 faae en t0r Rlomstringsperiode uden synderlig at vsere 

 angrebet af Oi'dium; thi denne forsvinder naturligviis ikke 

 strax, fordi Veirliget ikke laengere er den saa gunstigt; 

 den er nemlig akklimatiseret, har en vis Livskraft, og der- 

 for optrasder den med st0rre eller mindre Kraft endnu 

 1857 i mange Viinegne. Saaledes skrives der fra Bordeaux, 

 den f0rste August: 0'idium viser sig naesten overall, allige- 

 vel tyder alt paa, at den er i Aftagende; man svovler og 

 >haaberderved at frelse endeel afViinh0sten<. FraLanguedoc 



