* ) o ( * 293 



ftannade at tala med fin granne , blef han 

 varfe at en karl et ftycke bakefter kom ga- 

 endes helt fort. Bonden red hem 5 men da 

 han efter en fiund kom ut , fag ban famma 

 fortgaende karl ftillaftaende naftan pa famma 

 ftalle , hvareft han {6rft blef honom varfe. 

 Folket i Byen , fom hollo honom f6r full , 

 tokig , eller en fom ta"nkte at narra dem , 

 brydde fig ej -vidare om honom. Han blef 

 derf6re ororlig ftaende pa landsvagen fran 

 kl. \ 1 e. m. til emot kl. 9 om afton. Folk 

 gingo da dit, at befe denna ftatue. De fun- 

 no honom helt ftel, utan fanfning, famt f6- 

 ga tecken til lif. De f6rde honom til Byen 5 

 gofvo honom at dricka 5 men han ville ej 

 fvalja. Genom Kronobefjeningens f6ranftal- 

 tande f^'rdes han om natten til Staden. Om 

 morgonen d. 4 Aug. blef jag derom tilfagd. 

 Utaf pasfetj fom fants hos honom, tick 

 man veta, at han var en Sjo-ArMerie Folon* 

 tair vid namn J. SALBERG, fom efter arhal- 

 len Permisfion Ikulle ga til fin hemort i Da- 

 larne. Af defs utfeende Hots tydeligen , at 

 han forut legat fjuk. Defs hy var ganlka 

 m6rk, helt gulbrun och Hkfom brand. F6tter 

 och ben nagot tjocka af en oedcmateufe fvuU- 

 nad. Pulfen kandes haftig , ftark och full. 

 Intet tecken marktes til lif utom pulfen och 

 ibland nagot late likt et vralande (f6rmode- 

 ligen ville han hofta). Andedragten var helt 

 tyft och fagta , fa at broftet ej fyntes r6ras. 

 T 3 Da 



