6 * ) o ( # 



dre neka det. A. fynes tvifla pa defs fmit- 

 tande art. 



Det gifves en vdrktlig och en fannolik 

 JLungfot. 1 den forra aro Lungorne farade 

 och vahr uphoftas fran dem ; i den fenare up- 

 hoftas val vahr, men per rnetaftafin Iran an-* 

 dre kroppens delar. 



Lungornas nytta fkall ? effer A. mening , 

 t>eOa fornafrsligaU dari, at fa'dane delar af 

 b!odfr,affan , fom ga nara til forrutnelfe, hlif* 

 va darftades fondrade darifran och ut/kaffadej 

 och i detta Lungornas bifrade ligger orfaken, 

 at i Mennifkans friH^a tilftand !<an var blod 

 gidrig ofverga til formfnelfe} dari ligger ock 

 orfaken hvarfore et eijeft fri/kt Fruntimmer , 

 6\\id bar en flinkavdt andtdrdgt under Men- 

 ftruQtions liden 3 och til den fmittande anga 

 forp Lakare och Prafter hos fjuke kanna, 



Emot Lungfot a caufa haemor, ar Svafvel- 

 blomor och Lac fulph, ganJka f(5rmonlige5 i 

 den efter Mas/ling; Campher 5 efter felande 

 Menfes: Myrrha och StaJ; af Venerifk orfak : 

 Sqblimat och Mjolk^diaet. Specificum mot 

 J-ungfot ar en chjmare. 



(G6tt. Anz. 1737, St. 131)' 



Utj Pafv, Lif-Chirurgi Hr, GIUSEPPE FLA* 

 J7g6 i Rom utgifne Chirurgin<a Cafus, 

 , bland mycket annat, at Antvrifma 

 \ de nedre delar och enkaonerligen i 



