34 



dor iifviMi den pu.sade rankan irke sk;ill saknas. ulaii 

 (liliul anlilas, nemligen llumlcns , i val anlagda hum- 

 legardar' 1 . 



Hvad saledcs Tragards-Foreningen utrattat i sitt 

 forelagda syfte, hvad nyttigt ocl nytt hon genom sina 

 skriftor kunnat sprida icke bland den slorre all- 

 manhetcn, del ar sannl ; licnncs afhandlmgar hafva hit- 

 tills endast delats ul bland ledamoter, till dess de ge- 

 nom en Journal blil'vit lillgangliga i Bokhandeln, men 

 likviil inom en sa talrik krets af medborgare, alt de 

 val ktinna anses sasom den allmanna bildningens 

 tillhorighot. Hvad gagn lion med sine utdelningar 

 yiterligare kunnat astadkomma, derpa svare hvarje upp- 

 lyst lordomsfri ledamot , derpa svare hvarje omtanksam 

 tragardsodlare, som tagit till vara de mindre, ofta dyr- 

 bara fro-Iagren, till ernaende af fullstandige utsaden, 

 icke de, sorn blott fort roll at en kanske otjenlig, obe- 

 redd jord, nagra iron, att deraf lata nyfikenheten fa 

 en smakratt 7 eller se en vanfcir blomma; men derpa 

 svare hvar och en, som vardat sin andel af de flere 

 tusen fruktrfin och bitrbuskar Foreningens styrelse ut- 

 delat ; och ma slutligon den svenska Frohandeln erkan- 

 na, att ett nytt lif deruti iritradt, sedan den, efter 

 inhemtad erfarenhet om de riya toradlade arter, hvilkas 

 fortkomst blifvit ufront, icke (orsummat forskaffa till- 

 -ang derpa for en helt annan och storre allmanhet, an 

 Foreningens. Hlomsteralskarnes svar, som redan icke 

 bor vara niissgynnarule, forvantas under foljande ar. 

 Med tillforsigt vagar Foreningen kanna mod sig, 

 alt hafva bildat en framtid at landots tragArdsodling. 

 llMin<vs slallnini; iill nalionen synes alltsa alagga en tva- 

 faldig vorksamhet. Den lorsta, den vigtigaste, den 

 eJtanomuka, den som afser nya eller okade narings- 

 medel af hvad jorderi kan alstra, nya niiringsfang for 

 konsllliten, ly iifven tr^gardarne ha sin. Den andra, 

 f6ljaiul del nyttiga i sparen, sorn frodigheten i graset 



