33 



tilt de da forsamlade (r%ards-odlingens vanner, hvil- 

 ken framstallning anna icke blifvit i tryck lemnad, 

 yttradcs: "att en anslalt for triigadsskotselns befor- 

 dran ar i Sverige mera pakallad an i Europas syd- 

 ligare lander ; att de fodoamnen ur vaxtriket, som hos 

 oss kunna frambringas, aro farre till slag och arter, 

 och hafva liingre mellantider, vara langa vintrar, 

 under hvilka all vaxtlighet hvilar; att de, just 

 dcnna tid, lor helsans bibehallande erfordras i sadana 

 ombylen, som sadesslagen icke kunna erbjudd; att tra- 

 gardarnes als(er, nar spannmalen ol'ta slar felt, kunna 

 (ill en del ersatta fclslagna skordar, hvadan inforandet 

 af profvade och flerfaldiga atliga vaxter i tra'giirdarne, 

 blir ett bland Foreningens vigtigaste foremal". 



Huru dessa asigter ytterligare vidgade sig till om- 

 fattning af Trcigardsskotseln sasom bidrag till natio- 

 nal-valmagan , ar redan i tryckt afhandling utfordt *), 

 och torde val ej, under mindre tid an ett tiotal ^r, 

 hunnit glommas. De forhoppningar om tragardsskot- 

 seln vi gjort oss, att, i bredd med en mera sann bild- 

 ning hos massan af folket, kunna medverka till 

 smakcn for battre njutningar an rusets, skola allt- 

 mer rnotsvaras med framgang pa en tid, da man 

 soker med Nykterhets-foreningar borttaga ett forvilladt 

 njutningsbegar, och nodvandigt maste satta ett annat 

 adlare i dess stalle, Sa yttrades ocksa inom denna 

 krets, redan for 7 ar sedan, att man af en icke aflag- 

 sen framtid kunde forvanta, det husbehofs-branningen 

 skall lemna plats for bestyret om en husbekofs-tragard, 



*) Ars-Skriften 1834, sir! 57, omtryckt i dnteckningar i 

 Landlmaniia- och Communal- Ekonontiea. 1 Hiiftr. sid. 40. 



5 



