84 C. J. SUNDEVALL, 



olika bruk, ar ganska vasentlig och b5r i alia handelser qvarsta; men den sednare, som 

 blott afser prydligheten, ar ej vasentlig eller nOdvilndig att bibehulla. Uti den phonetiska 

 skriften kan man saledes, i fall man vill anvanda stora initialbokstafver, hvilket val ofta 

 tyckes kunna hafva sin nytta, antingen bibehalla dem som brukas i det europeiska alpha- 

 betet, sa val i skrif- som tryckstil, eller oek bilda stOrre initialbokstafver af sannna form 

 som de vanliga sum bokstafverna. For de belt och ballet nya bokstafstecknen synes detta 

 sednare vara det mest lampliga. Jag bar saledes ej gjort nagon findring i versalen fur 

 det nya 7t-tecknet, men bibehallit versalen N i sin vanliga betydelse. Vid de ofriga bok- 

 stafverna, som aro bildade efter n (t. ex. n^-ljudet i palatinclassen), bar det synts mig 

 battre att bilda versalerna af samma form med de sma bokstafverna. Deremot bar for- 

 men af versalerna T och D synts mig lampligare att bibehalla uti versalerna af de bok- 

 stafver, som aro formade efter t och d. For q bar jag skrifvit versalen rnodellerad efter 

 den vanliga stilen; iifvensa for de af grekiskan lanade bokstafverna #, 6 och %, hvilkas 

 versaler, &, J och X synas vara rnindre lampliga att bibehalla. For ofrigt utvisar tabel- 

 len III i bvad man jag lyckats och i hvilka fall forbattringar aro behofliga. En stil som 

 belt och ballet saknade stora initialer skulle ganska val kunna anvandas, sardeles i tryck, 

 hvarpa exempel redan finnas. 



Allmiinna amiirkningar. 



I'ti det foregaende aro alia mig bekanta bokstafsljud upptagne, hvilka utgora 58 

 consonanter och 20 vocaler; tillhopa 78 bokstafver, eller blott 73, ifall de fern afraknas, 

 som h;\r Firo insatta for att fylla rummet i systemet utan att det ar bekant huruvida de 

 nagonstades aro i bruk; (dessa, som alia aro consonanter, aro i tabellerna betecknade med 

 blott ett fint strek). Af bokstafverna fOrekomma 58 uti de mig bekanta europeiska 

 spraken; nemligen alia vocalerna och 38 consonanter. De aterstaende 15 consonanterna , 

 som ej aro kanda susom europeiska, aro: en labial och tre supradentala i hindu-spr&kenj 

 fyra totipalatiner och tre gutturaler i de sernitiska, samt de fyra tuogam&Uama i de syd- 

 afrikan.ska spraken. Antalet kan annu ej anses vara fullstandigt , utan sakert skola nya 

 bokstafsljud, sa val consonanter, som vocaler patrafias, da man lart narmare kanna en 

 mangd spruk i andra verldsdelar, som nu knappt aro till namnet bekanta. Den ef- 

 terskOrd, som annu ar att gora kan bli ganska betydlig; men markvardigt ar det, att 

 just culturspniken tyckas hOra till dem, som aro rikast pa ljud och aga dessa inest egen- 

 domliga. De seuiitiska spraken aga (uti arabiskan) atrninstone 30 consonantljud, och bland 

 dem de nyss anfdrda 7 egendomliga. Sanskrit bar minst 24 consonantljud och deraf 4 

 nyss nanmda, egna. For grekiskan kan man upprakna atminstone 21 consonantljud, bland 

 hvilka fOrekomma ovanligt manga, nemligen 7 perspirerade, men intet sch. Latinen fore- 

 faller mindre rik pa sprakljud, hvilka dock alia torde hafva hort till de lattaste att uttala 

 och varit sardeles rena och klangfulla, sasom de derifran harstannnandc spraken tyckas 

 utvisa. Man kan knappast rakna flera an 18 latinska consonantljud och deribltuid intet 

 sch samt endast ett perspireradt. Liksom i italienskan fanns i latinen blott 5 vocaler och 

 man kan ej antaga att de uttryckt flera ljud an i narnnde sprak, nemligen 7 (a, e, ae, i, 

 o, a, u). De moderna europeiska spraken hafva i allmanhet omkring 20 consonantljud. 

 Sc/t-ljudet ar allmant, till och med i italienskan, der det torde vara infordt af dc gothiska 



